УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окуржної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000748 від 21.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000748 від 21.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.11.2024 до ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, надійшли матеріали, за заявою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами під час оренди її автомобіля марки «LexusGS 300», д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдала ОСОБА_5 значної шкоди. Сума матеріальних збитків встановлюється.

Так, слідчим СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказала, що вона є власником автомобіля LexusGS 300, сірого кольору,д.н.з НОМЕР_2 , який має VIN- НОМЕР_3 , який вона придбала в 2023 році в м. Харків та зареєструвала в серпні 2023 року. Вказаним автомобілем я не користувалась, я його здавала в оренду. В серпні 2023 року вона здала в оренду вказаний автомобіль громадянину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Термін оренди 2 роки. Ми уклали відповідний договір оренди рухомого майна з правом викупу. Вартість оренди складала еквівалент 600 доларів США. ОСОБА_7 фактично експлуатував автомобіль на протязі двох місяців, а потім повернув його власниці. Претензій до нього по першому договору оренди в ОСОБА_5 не було. Грошові кошти за оренду авто ОСОБА_7 передавав їй готівкою. В серпні 2024 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 з проханням взяти в оренду автомобіль, який він вже раніше орендував в неї. 24 серпня 2024 року приблизно в період часу з 10 до 12 години ОСОБА_5 разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_8 на автомобілі LexusGS 300,д.н.з. НОМЕР_4 на паркувальному майданчику біля ресторану Сканді, магазинів «Пекарня», Аптека, та Зоомагазин, в проміжку між вулицею Люстдорфська дорога та трамвайними коліями. Де ОСОБА_5 та ОСОБА_9 підписали договір оренди рухомого майна з правом викупу. Предметом оренди був вищевказаний автомобіль. Оплата складала 605 доларів в місяць. Там же ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 в присутності її цивільного чоловіка ОСОБА_10 1300 доларів США, після чого ОСОБА_9 отримав вказаний автомобіль, свідоцтво про його державну реєстрацію, страховку та ключ. Вони домовились що кожного місяця будуть зустрічатись та ОСОБА_9 буде розраховуватись за укладеним договором. Наступного місяця, а саме 31 жовтня 2024 року ОСОБА_9 зателефонував моєму цивільному чоловіку ОСОБА_10 та повідомив, що зможе розрахуватись лише на суму 16800 гривень, а пізніше передасть залишок оплати. В подальшому, починаючи з 31 жовтня 2024 року цивільний ОСОБА_11 неодноразово телефонував та направляв смс повідомлення ОСОБА_6 , однак той ігнорував та не відповідав. В подальшому ОСОБА_9 грошові кошти не повернув та на зв`язок не виходить.

Сторона обвинувачення зазначає, що існують безспірні підстави та підозри, що автомобіль марки «LexusGS 300», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_2 , який має VIN-код НОМЕР_5 є доказом злочину, є об`єктом кримінально-протиправних дій, зберігає на собі інформацію, що має важливе доказове значення, містить відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з тим, що особа, причетна до вчинення вказаного злочину, обізнана про те, що за викладеними фактами здійснюється досудове розслідування та розуміючи важливість збереження стану вилучених речей для досудового розслідування може спотворити, метою накладення арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, перетворення, відчуження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказаний автомобіль марки «LexusGS 300», сірого кольору,д.н.з НОМЕР_2 , який має VIN-код НОМЕР_5 має суттєве значення для доказування вини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

Слідчим до суду було скеровано заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій він вказав, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (ч. 2 ст. 171 КПК України).

Як вбачається з клопотання в рамках кримінального провадження № 0000748 від 21.11.2024ОСОБА_5 визнана потерпілою, крім того, органом досудового розслідування було встановлено, що остання є власницею автомобіля LexusGS 300, сірого кольору, д.н.з НОМЕР_2 , який має VIN-код НОМЕР_5 , яким за словами останньої міг шахрайськими діями заволодіити громадянин ОСОБА_6 .

При цьому, аналізом матеріалів, доданих до клопотання, слідчим суддею було встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір оренди рухомого майна з правом викупу. Між тим, на теперішній час ОСОБА_5 вказує на те, що встановити місцезнаходження автомобіля, який переданий ОСОБА_6 , не можливо. Водночас, останній на зв`язок не виходить та відповідно до протоколів допиту потерпілої від 05.12.2024, ОСОБА_6 вказаний автомобіль продав в присутності інших осіб.

Сторона обвинувачення наразі звертається з клопотанням про арешт майна, між тим не обґрунтовує необхідності накладення арешту на означений автомобіль.

Посилання сторони обвинувачення на той факт, що вилучене майно є речовим доказом є формальним, без жодних обґрунтувань.

Крім того, матеріали даного клопотання не містять будь-яких відомостей щодо надання пояснень громадянином ОСОБА_6 та/або іншими особами, зазначеними потерпілою, з приводу обставин даного кримінального провадження, не надано й доказів для підтвердження того, що слідчий/прокурор намагався допитати таких осіб, однак останні уникали допиту, не з`являлися для його проведення, відмовлялися приймати участь у його проведенні тощо.

В цьому ж розрізі слідчий суддя звертає увагу на те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір оренди рухомого майна з правом викупу, й, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя може лише припустити, що ОСОБА_6 виконані або не виконані зобов`язання за договором, зокрема й в частині викупу рухомого майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час стороною обвинувачення не проведено жодних процесуальних дій (по меншій мірі не долучено доказів на підтвердження їх проведення), які б були спрямовані на підтвердження власних доводів.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення станом на теперішній час є передчасним та відповідно наведені вище обставини є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окуржної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000748 від 21.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1