Провадження: № 1-кп/484/165/25
Справа: № 484/7069/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

у відсутність потерпілого ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_7 (заява)

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, українки, працює вчителем початкових класів Первомайської гімназії №5, інвалідності не має, розлученої, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження і матір, яка є інвалідом третьої групи загального захворювання, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 близько 10.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим), ОСОБА_9 перебувала на території Первомайської гімназії № 5 за адресою: вул. Корабельна, 4А, м. Первомайськ Миколаївської області в кабінеті 4-В класу № 46 та вела урок української мови для учнів свого класу. Знаходячись у вказаному місці у ОСОБА_9 , на підгрудні того, що діти класу бешкетували та порушували дисципліну стався конфлікт з малолітнім ОСОБА_4 , в ході якого вчитель зробила зауваження ОСОБА_4 з приводу неналежної та неправильної поведінки останнього. У свою чергу ОСОБА_4 не реагував на зауваження та сидів за партою і посміхався у відповідь. На грунті даних неприязних відносин у ОСОБА_9 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння лесних ушкоджень ОСОБА_4 18.11.2024 року близько 10.10 год., знаходячись в приміщенні кабінету № 46 гімназії, перебуваючи дещо з правої сторони від потерпілого ОСОБА_4 , в момент коли останній знаходився по відношенню до вчителя сидячи, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, завдала з розмаху одного удару долонею лівої руки в область правого боку голови ОСОБА_4 , а саме в область щоки та вуха, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді помірного набряку правої щоки з червонуватим відтінком. Спричинені ОСОБА_9 тілесні ушкодження ОСОБА_4 , за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Спричинення ОСОБА_9 удару перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із отриманими ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_9 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_4 в особі представника адвоката ОСОБА_10 , законний представник потерпілого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. та 14 000 грн. за надання послуг психологом/психотерапевтом у сфері охорони здоров`я.

Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялася, просить вибачення та суду показала, що вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті, крім того зазначила, що учні у її класі є складними щодо виховання, дуже шкодує за вчинене, вказала, що вона одна виховує дитину і на її утриманні перебуває мати - інвалід. Щодо цивільного позову вказала, що визнає моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а в частині витрат на сплату послуг психолога у сфері охорони здоров`я не визнає взагалі, оскільки відсутні докази оплати таких витрат, а наявний лише рахунок на 14 000 грн.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 та законний представник потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов підтримали в повному обсязі. Щодо міри покарання ОСОБА_5 просить призначити покарання обвинуваченій відповідно до закону, а представник потерпілого вважає достатнім покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК Украни.

Поскільки обвинувачена ОСОБА_9 визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вона правильно розуміє зміст пред`явленого їй обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності її позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченій порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зазначені в обвинувальному акті обставини також підтверджуються висновком експерта № 401 від 11.12.2024 відповідно до якого у ОСОБА_4 , 2014 року народження виявлено помірний набряк правої щоки з червонуватим відтінком, дане тілесне ушкодження могло утворитися 18.11.2024 року за обставин на які показує потерпілий і його мати, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (не виключається при ударі долонею людини). Вказане тілесне ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могло.

Таким чином, суд вважає, кримінально-правову кваліфікацію ОСОБА_9 вірною за ч.1ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Також суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а також враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину та матрі з інвалідністю; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; за місцем роботи та проживання характеризується позитивно; суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_9 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129, абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Із системного аналізу норм ст. 23 ЦК випливає, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Указані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16.

Із змісту позовної заяви вбачається, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (законний представник ОСОБА_5 ) в особі представника адвоката ОСОБА_6 у зв`язку із нанесенням йому легких тілесних ушкоджень, просить суд стягнути з ОСОБА_9 компенсацію завданої йому моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. та витрати на сплату послуг психолога у сфері охорони здоров`я у розмірі 14 000 грн.

Враховуючи наведені вище обставини, вивчивши наданий представником потерпілого психологічний висновок № 1-2025 від 14.01.2025 практикуючого психолога ОСОБА_11 відповідно до якого у малолітнього ОСОБА_4 спостерігаються симптоми посттравматичного стресового розладу (ПТСР), викликаного досвідом жорстокого поводження зі сторони вчителя; наявні ознаки високого рівня тривожності та схильності до депресивних реакцій; у дитини сформувалась негативна асоціація з навчальним процесом, що впливає на його емоційний та соціальний розвиток.

Проте розмір відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суд встановлює, враховуючи вимоги розумності та справедливості, з урахуванням вчинення кримінального проступку стосовно потерпілого який є малолітнім, а також те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої потерпілий перенеіс ряд негативних емоцій у виді психологічного стресу і порушення звичного ритму життя, тому позов підлягає задоволенню частково, з обвинуваченої на користь потерпілого підлягає стягненню у відшкодування завданої проступком моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Щодо відшкодування витрат на надання послуг психологом, суд виходить із доведеності понесених витрат. Слід зазначити, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів (робіт, послуг), які завірені належним чином.

До психологічного висновку № 1-2025 долучено рахунок № 1 від 14.01.2025 на суму 14000 грн. за надання послуг психологом/психотерапевтом у сфері охорони здоров`я ОСОБА_11 (20 терапевтичних сесій). Обвинувачена та її захисник заначили, що позовні вимоги є необґрунтовані в цій частині, оскільки надано лише рахунок на оплату послуг, а фіксального чеку про сплату за надання послуг потерпілою стороною не надано. Суд критично ставиться до такої позиції виходячи з того, що зі змісту психологічного висновку, датованого 14.01.2025 року слідує, що ОСОБА_7 (мати потерпілого) 27.12.2024 року звернулася до практичного психолога ОСОБА_11 з приводу проведення діагностики психоемоційного стану дитини ОСОБА_4 та зробити заключення за результатами діагностики; просить допомогти у відновленні емоційного стану сина та розробці рекомендацій для адаптації до шкільного середовища. Саме з цього висновку вбачається, що з дитиною ОСОБА_4 та батьком проведено бесіду та діагностику в процесі якої використані методи та методики (бесіда з дитиною, бесіда з матір`ю спостереження за дитиною, візуальна діагностика); перелічено методики які були застосовані; зазначено тривалість діагностки, тобто суд не може ставити під сумнів надання потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таких послуг психологом/психотерапевтом у сфері охорони здоров`я, а щодо незадоволення в цій частині цивільного позову призведе до того, що потерпіла сторона буде позбавлена оплатити вказані послуги.

Таким чином, діючи в інтересах малолітнього потерпілого позов в частині стягнення з ОСОБА_9 даних витрат підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373,374 КПК України, ст.125 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_9 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати з надання послуг психологом/психотерапевтом у сфері охорони здоров`я у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя