печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4460/25-к
У Х В А Л А

12 березня 2025 року Печерський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002131 від 18.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 до Печерського районного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002131 від 18.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст.187 КК України.

Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що сторона обвинувачення в порушення вимог закону не надала ОСОБА_5 копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Акцентував увагу на тому, що у матеріалах провадження відсутня розписка щодо вручення обвинувального акту ОСОБА_5 , та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей щодо вручення обвинувального акту ОСОБА_5 . Наголосив, що обвинувачений не був належним чином повідомлений про дату та час вручення обвинувального акту, оскільки під час проведення обшуку за місцем мешкання обвинуваченого, органом досудового розслідування був вилучений мобільний телефон ОСОБА_5 , на який в подальшому слідчим направлялись СМС з повідомленнями із викликом до відділу поліції, тому на стійке переконання сторони захисту направлення обвинувального акта до суду у цьому кримінальному провадженні без його вручення підозрюваному є прямим порушенням не тільки прав підозрюваного, але і процедури складення обвинувального акту.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Вказав, що обвинувальний акт був вручений ОСОБА_5 у законний спосіб. При цьому, не спростовував того, що мобільний телефон обвинуваченого було вилучено під час обшуку.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акта, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Пунктом 13 ч.1 ст.3 КПК України встановлено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

У статтях 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 містить усі необхідні відомості, які передбачені частиною 2 статті 291 КПК України.

Однак, в порушення ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту не додано розписки з відміткою про вручення підозрюваному копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, відповідно до ч.1 ст.293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування заходів медичного або виховного характеру.

Вказана норма є імперативною та має вказівку категоричного характеру й обов`язкової умови виконання цієї норми, визначаючи конкретного суб`єкта, який має виключне право та обов`язок надання копії обвинувального акту як підозрюваному, так і його захиснику.

Отже, з наведеного слідує, що надання копії обвинувального акта підозрюваному-це процесуальна дія, яка надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від безпідставного обвинувачення.

Крім того, положеннями ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченомуглавою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, згідно ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Статтею 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Тобто, за допомогою повідомлення, в тому числі направленого в порядку ст.ст. 135,136 КПК України, слідчий чи прокурор можуть повідомити певного учасника кримінального провадження про прийняте процесуальне рішення.

Разом з тим, чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено можливості вручення обвинувального акта підозрюваному шляхом надсилання поштою чи іншим чином, крім як особистого вручення підозрюваному та відповідно визначеною нормамиКПК Україниособою.

Викладаючи зміст ст.193 КПК України законодавець визначив єдиний порядок вручення обвинувального акту підозрюваному, а саме під розписку, та не передбачив можливості направлення такого підозрюваному у спосіб передбачений цим кодексом для вручення повідомлень, як це було наприклад визначено законодавцем у ст. 278 КПК України, щодо вручення письмового повідомлення про підозру.

Суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувачений має право відмовитись від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, однак така відмова повинна бути зафіксована у порядку, передбаченому ч.6 ст.104 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування додані квитанції про відправлення засобами поштового зв`язку на ім`я ОСОБА_5 документів, однак у матеріалах провадження відсутні докази про їх отримання адресатом. Крім того, згідно долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування, у реєстрі відсутні відомості про те, що після складення обвинувального акту, стороною обвинувачення вживались заходи щодо виклику ОСОБА_5 у встановленому законом порядку до прокуратури чи поліції для отримання обвинувального акту.

Разом з цим, у судовому засіданні прокурором не було надано жодних документів, які б підтверджували вручення обвинувального акту ОСОБА_5 . До того ж, прокурором не спростовано позицію сторони захисту щодо направлення повідомлення про виклик на мобільний телефон обвинуваченого, а також не доведено наявність обставин, які б підтверджували, що направлення обвинувального акту поштою, було вимушеним та крайнім заходом спрямованим на вручення документів підозрюваному, зумовленим неможливістю вручення обвинувального акту останньому у встановленому ст.193 КПК України порядку. Також прокурором не надано жодних доказів (відео, акту відмови, тощо), які б підтверджували, що обвинувачений відмовився від отримання обвинувального акту, у зв`язку з чим акт було направлено йому поштою.

Таким чином, сторона обвинувачення не вчинила процесуальну дію, а саме не надала копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному і направила обвинувальний акт до суду.

Суд зауважує, що невручення ОСОБА_5 копії обвинувального акта з додатками до нього, є порушенням його права визначеного п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї кримінального обвинувачення.

Наведені порушення при завершенні досудового розслідування є істотними, і свідчать про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, зважаючи на порушення права на захист обвинуваченого і не виконання прокурором вимог, передбачених ст. 293 КПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суддя приходить до висновку про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, та необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291,293, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002131 від 18.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України - повернути до Печерської окружної прокуратури м.Києва (м.Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1