Справа № 369/2422/25
Провадження № 1-кс/369/575/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання заступника начальника СВ відділу поліції №2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 25 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2025 року до провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника СВ відділу поліції №2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 25 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділення ВП №2 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000020, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами (надалі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Однак, всупереч вимогам вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_4 , вчинив злочини проти порядку громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порушення п. п. 1, 2, 3 положення та п. 8.1. Інструкції у точно не встановлений час весною 2024 року, перебуваючи на в лісі біля міста Ірпінь, Бучанського району, Київської області знайшов на землі, таким чином придбав ручну осколкову гранату іноземного виробництва «GНO-1», яка є бойовим припасом, після чого поклав вказану гранату до своїх речей та переніс при собі без передбаченого законом дозволу із вказаного місця до приміщення літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав, і почав зберігати вказаний бойовий припас без передбаченого законом дозволу до моменту його вилучення працівниками поліції 25.01.2025.

25 січня 2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено ручну осколкову гранату «GНO-1», яка згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи, є бойовим припасом.

25 січня 2025 року, відомості за даним фактом СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25 січня 2025 року о 13 год. 25 хв. в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 лютого 2025 року слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Київ, громадянин України, українець, з середньо освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 01.11.2022 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.. 309 ч. 1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

На переконання слідчого, причетність підозрюваного ОСОБА_4 , до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням на спец. лінію «102» поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення (злочину), протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , протоколом затримання ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження; протоколами допитів свідків, довідкою від 25.01.2025 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів та іншими доказами у своїй сукупності.

В даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на строк від трьох до семи років.

Відтак, орган досудового розслідування вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту може бути застосований до підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

2)вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий просив суд врахувати, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у майбутньому.

Слідчий зазначив, що реальним є ризик того, що підозрюваний може переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду з огляду на те, що у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення підозрюваним місця проживання з метою переховуватися від органів розслідування та суду в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності. При цьому підозрюваний не працевлаштований та не має стабільного джерела доходів, не має достатніх міцних соціальних зв`язків, не одружений.

Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє йому вільно залишити своє місце мешкання з метою уникнення кримінальної відповідальності, що обґрунтовано вказує на ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи неминучість караності своїх злочинних дій та тяжкість покарання, яке йому загрожує може почати ухилятися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

На інтенсивність можливого переховування підозрюваного від слідства та суду впливає також відсутність контролю за частиною державного кордону в окремих областях України у зв`язку із бойовими діями.

Ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення обґрунтовується наступним.

Згідно вимоги про судимість підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності а саме:

- 01.11.2022 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.. 309 ч. 1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 01.02.2023 до Києво-Святошинського районного суду Київської області направлено обвинувальний акт, за ч. 2 ст. 309 КК України, рішення по якому не прийнято;

- 25.04.2023 до Києво-Святошинського районного суду Київської області направлено обвинувальний акт, за ч. 4 ст. 185 КК України, рішення по якому не прийнято;

- 23.03.2023 до Києво-Святошинського районного суду Київської області направлено обвинувальний акт, за ч. 1 ст. 246 КК України, рішення по якому не прийнято;

- 23.01.2024 до Києво-Святошинського районного суду Київської області направлено обвинувальний акт, за ч. 1 ст. 309 КК України, рішення по якому не прийнято;

У зв`язку із вище викладеним слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчиняє інші кримінальні правопорушення з невеликим проміжком часу, який проходить між повідомленнями йому про підозру за вчинення нових умисних кримінальних правопорушень усвідомлюючи те, що у нього наявні судимості, які є не знятими та не погашеними.

Крім того, слідчий просив суд відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України врахувати ризик летальності, що його створює підозрюваний у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Зокрема, врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що незаконно зберігав боєприпас - ручну осколкову гранату «GНO-1», яка відноситься до протипіхотної осколкової ударно-дистанційної гранати, яка призначена для ураження живої сили в бою, а тому зберігання такого роду боєприпасів, особою, яка немає навичок у користуванні вказаним видом боєприпасу несе у собі підвищену суспільну небезпечність для підозрюваного та суспільства.

Підозрюваний не розкрив джерело придбання бойової гранати, зазначена обставина вказує на те, що підозрюваний може мати і надалі доступ до бойових припасів, а отже існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити свою протиправну поведінку, тобто вчинити інші кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу зброї.

Вказані обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, у зв`язку із їх недієвістю, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі наведеного слідчий просив суд дане клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування строком на два місяці, тобто до 02 квітня 2025 року, поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 19.00 год. по 06.00 год. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора, або суду за винятком випадків, що необхідні для перебування в укритті під час повітряних тривог.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомив.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП №2 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000020, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами (надалі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Однак, всупереч вимогам вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_4 , вчинив злочини проти порядку громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порушення п. п. 1, 2, 3 положення та п. 8.1. Інструкції у точно не встановлений час весною 2024 року, перебуваючи на в лісі біля міста Ірпінь, Бучанського району, Київської області знайшов на землі, таким чином придбав ручну осколкову гранату іноземного виробництва «GНO-1», яка є бойовим припасом, після чого поклав вказану гранату до своїх речей та переніс при собі без передбаченого законом дозволу із вказаного місця до приміщення літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав, і почав зберігати вказаний бойовий припас без передбаченого законом дозволу до моменту його вилучення працівниками поліції 25.01.2025.

25 січня 2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено ручну осколкову гранату «GНO-1», яка згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи, є бойовим припасом.

25 січня 2025 року, відомості за даним фактом СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25 січня 2025 року о 13 год. 25 хв. в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 лютого 2025 року слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням на спец. лінію «102» поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення (злочину), протоколом проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , протоколом затримання ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження; протоколами допитів свідків, довідкою від 25.01.2025 про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів та іншими доказами у своїй сукупності.

Окрім того, стороною обвинувачення доведено та не спростовано стороною захисту наявність ризиків, передбачених у п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органу досудового розслідування та суду (у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років, підозрюваний не працевлаштований та не має стабільного джерела доходів, не має достатніх міцних соціальних зав`язків, не одружений);

-вчинити інші кримінальні правопорушення (підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності).

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 згідно вищевказаної норми КК України, обставини вчинення правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має постійне місце проживання та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу підозрюваного, а також його процесуальну поведінку до та після повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, зобов`язавши останнього не відлучатися із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в в нічний час доби, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього та за винятком випадків слідування в укриття цивільного захисту населення під час повітряних тривог, необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та вважає, що застосування саме вказаного запобіжного заходу забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, заборонивши ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в в період часу з 19 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби, строком на два місяці в межах строку досудового розслідування до 02 квітня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в в період часу з 19 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього та за винятком випадків слідування в укриття цивільного захисту населення під час повітряних тривог, необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали та термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити на два місяці, в межах строку досудового розслідування, а саме до 02 квітня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1