УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 Справа №607/6389/25 Провадження №1-кс/607/1898/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання/заяви представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання арештованого майна , -

ВСТАНОВИВ:

Від представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 до слідчого судді надійшло клопотання/заява, в якому просить передати на відповідальне зберігання - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сідловий тягач "КАМАЗ 5410", р.н. НОМЕР_1 ; спеціалізований напівпричіп "ОДАЗ 9370", р.н. НОМЕР_2 , арешт на який накладено ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/26077/24 від 05 грудня 2024 року.

Ознайомившись зі змістом клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Положеннями п. 18) частини першої статті 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В силу ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 19.Наказу 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції)», зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин,а також пристроїв і механізмів,які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт,якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові,його родичам або іншим особам, а також організаціям,проводиться за постановою слідчого,прокурора,судді,за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції, керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується,хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

При цьому, даною статтею не передбачено вирішення питання слідчим суддею щодо порядку зберігання речових доказів, на які накладено арешт згідно вимог глави 17 КПК Ураїни «Арешт майна».

Крім того, відповідно до частини третьої статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, іншихдоказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбаченихцим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зі змісту клопотання адвоката ОСОБА_3 виливає, що він просить слідчого суддю вирішити питання про передання на відповідальне зберігання власнику арештованого майна.

При цьому у клопотанні заявник не ставить питання щодо скасування накладеного арешту майно згідно 174 КПК України.

Із урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що подане клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею, виходячи з принципів диспозитивності та змагальності кримінального процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання/заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 26 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання клопотання/заяви представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання арештованого майна залишити без розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1