Провадження № 1-кп/592/774/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду місті Суми клопотання керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2024 про продовження дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

встановив:

16.12.2024 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Підготовче засідання було призначене на 17.12.2024.

17.12.2024 року до початку підготовчого судового засідання до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Прокурор зазначає про на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. За версією сторони обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання може переховуватись від суду, планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності. Обвинувачений, перебуваючи на волі, намагатиметься знищити, сховати або спотворити речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження. Також обвинувачений може вплинути на свідків, використовуючи своє становище, як військовослужбовця, що фактично створить умови для здійснення впливу на свідків, зокрема шляхом залякування та здійснення стосовно них насильницьких дій. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, може вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема самовільне залишення військової частини, дезертирство, створивши умови для його переховування від органів досудового слідства та суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Обвинувачений та його захисник проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, зазначили про те, що підозра була пред`явлена з порушенням установлених вимог, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді застави.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку учасників підготовчого провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, серед іншого, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо нього цього запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати.

Щодо наявності ризику переховування (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України) суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, з огляду на характер злочину, а саме відкрита відмова виконати наказ, та зважаючи на санкцію,яка передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, є підстави вважати, що обвинувачений може залишити місце свого постійного проживання чи військової служби з метою переховування від суду.

Також зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вплинути на свідків, використовуючи своє становище, як військовослужбовця, зокрема, шляхом залякування та здійснення стосовно них насильницьких дій. Суд зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на етапі досудового розслідування кримінального провадження, а й надалі на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Крім того продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , який є діючим військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби, а саме відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, то існують підстави вважати, що останній може вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема дезертирство.

Водночас, суд вважає, що прокурор не довів наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, (знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), оскільки наразі досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчене, обвинувальний акт складений та переданий до суду, сторона обвинувачення має у своєму розпорядженні докази, відтак відсутні підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість знищити, сховати або спотворити речові докази та документи, які мають значення для цього кримінального провадження.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, суд оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого умисного злочину, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Щодо позиції обвинуваченого та його захисника про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема застави.

Відповідно до п. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Абзацем 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

На підставі зазначених приписів законодавства, враховуючи характер і серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, з огляду на те, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану умисного злочину проти встановленого порядку несення військової служби пов`язаного з відкритою відмовою виконати наказ в умовах воєнного стану, зважаючи, що зазначена категорія справ викликає значний суспільний інтерес, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, та неможливість запобігти ризикам на стадії підготовчого провадження в разі звільнення обвинуваченого під заставу.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за потрібне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 14.02.2025 і це буде пропорційним запобіжним заходом на цьому етапі судового розгляду.

З огляду на зазначене, клопотання керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про продовження дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 315, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено в приміщенні суду 19.12.2024 о 08 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1