Єдиний унікальний номер 398/4255/19
провадження №1-кп/389/244/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду міста Знам`янка, дистанційно у режимі відеоконференції, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001862 від 07 серпня 2019 року стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, освіта вища, приватний підприємець, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

Наказом по особовому складу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України полковника поліції №584 о/с від 01.08.2019 лейтенанта поліції ОСОБА_4 було призначено на посаду інспектора взводу, а сержанта поліції ОСОБА_8 на посаду поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, відтак останні, обіймаючи посади працівників Національної поліції України та маючи спеціальні звання, згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», були працівниками правоохоронного органу.

07.08.2019 працівники правоохоронного органу (далі поліцейські) лейтенант поліції ОСОБА_4 та поліцейський ОСОБА_8 , згідно розстановки сил та засобів роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області (далі УПП), затвердженої тимчасово виконуючим обов`язки командира роти №2 батальйону УПП ОСОБА_9 , перебуваючи, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №718 від 19.08.2017 року «Про затвердження Правил носіння поліцейського однострою», у поліцейському однострої встановленого зразка із закріпленими на видному місці спеціальними жетонами поліцейського, з 08:00 години 07.08.2019 по 20:00 години 07.08.2019 року, несли службу в денному наряді патрульної поліції, виконуючи завдання по забезпеченню охорони прав і свобод людини, протидії злочинності та підтримання публічної безпеки і порядку, у складі екіпажу «Ліана 1004» на службовому автомобілі Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автошляху М-04 (Знам`янка - Луганськ - Ізварине) 06+760-39-000.

07.08.2019 близько 11:48 години, поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , перебуваючи на маршруті патрулювання, а саме 37 кілометрі автошляху M-04, помітили автомобіль ЗІЛ-130, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , (щодо якого, ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.10.2024, кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001862 від 07.08.2019, за ч.2 ст.345 КК України, закрито на підставі ст.49 КК України) який перевозив металобрухт, та, оскільки металобрухт не був надійно закріплений відповідно до підпункту 22.2 Правил дорожнього руху (водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху), зважаючи на те, що металобрухт міг бути отриманий злочинним шляхом та є необхідність в перевірці законності його перевезення, на підставі п.1 ч.1, п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» (якщо водій порушив Правила дорожнього руху) та на підставі п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо- транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення), прийняли рішення про зупинку вказаного автомобіля.

Зупинивши автомобіль поліцейський ОСОБА_10 підійшов до водія, представився відповідно до ч.3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки та висунув вимогу надати документи на підставі п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» (якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення), однак водій ОСОБА_11 на законну вимогу поліцейського не відреагував, відмовившись представлятись, надавати посвідчення водія та документи на транспортований металобрухт, зачинив двері автомобіля та почав рух у напрямку автозаправної станції «ОККО».

Працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_10 сіли в службовий автомобіль Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_1 та, шляхом блокування, зупинили автомобіль ЗІЛ-130 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 навпроти знаку «37 км» автошляху M-04. Поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_11 та попрохали його вийти із автомобіля, однак ОСОБА_11 на прохання поліцейських не відреагував, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 прийняли рішення про затримання ОСОБА_11 із застосування фізичної сили на підставі ч.1 ст.44 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме - для затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, докладених на нього законом.

З вказаною метою поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відчинили двері автомобіля, витягнули ОСОБА_11 , який чинив опір та намагався спричинити тілесні ушкодження поліцейським, із автомобіля, на підставі підпункту «а» п.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» застосували спеціальний засіб сльозогінної та дратівної дії - Терен 4-М (засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, застосовуються для відбиття нападу на поліцейського) та поклали останнього на землю для подальшого застосування спеціального засобу - кайданок на підставі підпункту «б» п.1 ч.3 ст.45 ЗУ «Про Національну поліцію» (кайданки застосовуються під час затримання особи). Після затримання, поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_10 посадили ОСОБА_11 до службового автомобіля Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_1 , однак ОСОБА_11 зняв кайданки із лівої руки, вийшов із службового автомобіля та продовжив чинити опір .

В цей момент поряд зі службовим автомобілем зупинились два автомобіля, із яких вийшли двоє чоловіків. Одним із чоловіків виявився знайомий ОСОБА_11 - ОСОБА_6 .. Чоловіки спричинили конфлікт із працівниками поліції, в ході якого ОСОБА_6 умисно, цілеспрямовано, жодним чином не будучи обмеженим з боку поліцейських, з метою спричинення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, штовхнув два рази в спину поліцейського ОСОБА_4 , чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №71 від 19.09.2019, тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції нижнього кута правої лопатки, які, класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості з скороминущим розладом здоров`я на термін до шести діб. Внаслідок отриманих поштовхів поліцейський ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав.

Відновивши рівновагу, поліцейський ОСОБА_4 підійшов до службового автомобіля, де перебував ОСОБА_11 , який, який діючи умисно, цілеспрямовано, жодним чином не будучи обмеженим з боку поліцейських, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, наніс ОСОБА_4 один удар долонею лівої руки в область голови та обличчя, один удар кулаком правої руки в область голови та обличчя, від якого ОСОБА_4 ухилився, захистившись руками, внаслідок чого уникнув удару, та повторно удар кулаком правої руки в область обличчя поліцейського ОСОБА_4 , чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №71 від 19.09.2019, тілесні ушкодження у вигляді синця у зовнішньому куті правого ока, які класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості з скороминущим розладом здоров`я на термін до шести діб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомлені.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, просив кримінальне провадження щодо нього закрити. Вказав, що розуміє роз`ясненні наслідки закриття справи та звільнення від кримінальної відповідальності з вказаних підстав. Не заперечив проти розгляду даного клопотання за відсутності другого захисника ОСОБА_12 .

Прокурор проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, не заперечував.

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував, зауважив, що необхідно виконати вимоги ст.128 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

В силу вимог ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109 - 1142, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437 - 439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

За викладеного, беручи до уваги вимоги ст.5 КК України, враховуючи, що строки давності передбачені ч.1 ст.49 КК України, з урахуванням ч.3 ст.49 КК України, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, закінчились 07.08.2024, ОСОБА_6 клопоче про застосування строків давності та закриття кримінального провадження, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити, звільнити останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Згідно з ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Також слід зауважити, що передбачений ст.49 КК інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, і, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч. 2 ст.284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

За викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування, завданої внаслідок кримінального правопорушення, моральної шкоди в сумі 21000,00 грн, необхідно залишити без розгляду.

Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України. Міру запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді застави необхідно скасувати.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.12,49 КК України, ст.ст.283-288, 337, 345-380, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №001862 від 07 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, - закрити, звільнитиОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування, завданої внаслідок кримінального правопорушення, моральної шкоди в сумі 21000,00 грн, - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 право звернення до суду у порядку цивільного судочинства.

Міру запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді застави - скасувати.

Заставу, винесену на депозитний рахунок отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код отримувача 26241445, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача МФО 820172, розрахунковий рахунок 2505 - застава за підозрюваного ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за 001862 від 07 серпня 2019 року, внесену відповідно до ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.08.2019 (Єдиний унікальний номер 398/2819/19, провадження №1-кс/398/1442/19) повернути заставодавцю (квитанція №20 від 13 серпня 2019 року, ТВБВ №10010/0149).

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: диск Nanotex із серійним номером MFP335WJ110445402; диск Nanotex із серійним номером MFP335WJ110445441; диск Verbatim із серійним номером МАР640ХС291150576; диск Verbatim із серійним номером МАР640ХС291150565; диск Verbatim із серійним номером МАР640ХС291150543; диск Verbatim із серійним номером МАР640ХС291150532; диск Videx, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 7 днів з дня її проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено о 16:10 годині 05.03.2025.

Суддя ОСОБА_1