Дата документу 03.02.2025 Справа № 314/4811/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/4811/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/301/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 72 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року, якою задоволено його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та засудженому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України було зараховано у строк призначеного покарання строк перебування під вартою за період з 31 липня 2005 року по 26 квітня 2012 року, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

28 серпня 2024 року на вказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 поштою подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на її оскарження.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_7 зазначив, що копію ухвали суду першої інстанції він отримав лише 16 серпня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали клопотання про поновлення строку та просили його задовольнити, прокурора, який проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що поважних причин пропуску строку в ньому не наведено, перевіривши матеріали судового провадження в частині, що стосуються обставин, на які засуджений посилається у клопотанні, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 цієї статті для особи, яка перебуває під вартою, цей строк обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений лише з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Таким чином, підставою для прийняття рішення про поновлення пропущеного строку можуть бути лише поважні причини його пропуску, під якими слід розуміти ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 20 грудня 2016 року засуджений посилається на те, що він як особа, яка перебуває під вартою, копію вказаного судового рішення отримав лише 16 серпня 2024 року.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, вказані обставини спростовані матеріалами справи.

Так, як вбачається безпосередньо зі змісту узвали суду, 20 грудня 2016 року засуджений ОСОБА_7 приймав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, внаслідок розгляду його клопотання суд прийняв рішення про його задоволення.

На запит апеляційного суду з Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» надійшла відповідь про те, що в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 наявна розписка про отримання ним копії ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року. Дата вручення ухвали згідно вказаної розписки 10 січня 2017 року. До відповіді додано розписку засудженого ОСОБА_7 , якою підтверджується факт отримання ним копії оскаржуваного 10 січня 2017 року.

Таким чином, для засудженого перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався 11 січня 2017 року, а останнім днем для апеляційного оскарження було 17 січня 2017 року.

Разом з тим, апеляційну скаргу засудженим ОСОБА_9 було подано лише 28 серпня 2024 року, тобто із пропуском строку на оскарження ухвали суду першої інстанції.

Як на підставу для поновлення строку апеляційного оскарження безпосередньо в клопотанні засуджений не посилається на жодну обставину, яка з об`єктивної причини перешкодила йому реалізувати у строк, передбачений законом, право на апеляційне оскарження, а доводи щодо отримання копії ухвали лише 16 серпня 2024 року, спростовані наведеними вище фактами, оскільки він знав про постановлене судом першої інстанції рішення, отримав його копію, а відповідно мав реальну можливість реалізувати своє право на оскарження судового рішення в строк, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 1 жовтня 2015 року № 5-103кс15, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження засудженим ОСОБА_7 не зазначені, з огляду на що, у відповідності до ст. 399 КПК України, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 399 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року, якою задоволено його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, із усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала засудженому ОСОБА_7 .

Копію ухвали разом із апеляційної скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати засудженому ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим ОСОБА_7 - в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4