КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4523/2024 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
ЄУН: 359/5601/23 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000325, внесеного до ЄРДР 19 травня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000325, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 травня 2022 року, закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось 23 травня 2024 року, він заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 зупинялось з 20 березня 2023 року у зв`язку з розшуком підозрюваного, та було відновлено лише 7 червня 2023 року під час того, як підозрюваний з`явився до дізнавача. Отже, відповідно до приписів ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності з 20 березня 2023 року по 7 червня 2023 року зупинявся, з огляду на що, як зазначає апелянт, станом на 23 травня 2024 року дворічний строк з 19 травня 2022 року не минув.

Апелянт вказує про те, що висновок суду про відсутність даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_6 дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Так апелянт зазначає, що 14 березня 2023 року прокурор особисто з`явився до місця роботи ОСОБА_10 з метою вручення письмового повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 125 КК України, де у приміщення Гірської сільської ради ОСОБА_11 відмовився отримувати письмове повідомлення про підозру, про що складений протокол. Оскільки таким протоколом посвідчено факт неможливості вручення письмового повідомлення про підозру, цього ж числа - 14 березня 2023 року підозра спрямована ОСОБА_12 у спосіб, передбачений для повідомлень на наступні адреси: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_10 ). Внаслідок наведених процесуальних дій, відповідно до приписів ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_11 набув статусу підозрюваної особи, та, відповідно, був обізнаний, що з 14 березня 2023 року знаходиться під кримінальним переслідуванням.

У послідуючому, як вказує прокурор, дізнавачем вживались процесуальні дії, спрямовані на виклик підозрюваного ОСОБА_6 на допит, а саме:

- 14 березня 2023 року спрямована повістка за адресою: АДРЕСА_1 (адреса Гірської сільської ради) з вимогою прибути на допит до дізнавача на 11.00 год. 15 березня 2023 року. Повістка отримана у сільській раді 14 березня 2023 року за вих. № 761-02-05-23. На вказаний виклик підозрюваний ОСОБА_6 не з`явився;

- 15 березня 2023 року об 11.40 год. дізнавач особисто виїхав до Гірської сільської ради для допиту підозрюваного ОСОБА_10 , однак, останній за місцем роботи був відсутній, про що свідчить рапорт дізнавача. У цей же день, о 14.19 год. ОСОБА_11 після неодноразових телефонних дзвінків дізнавача, зателефонував дізнавачу та повідомив, що захворів, на допит з`являтись не збирається, оскільки не вважає себе підозрюваним. 15 березня 2023 року дізнавачем спрямовані повістки за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_10 ) з вимогою прибути на допит до дізнавача на 10.00 год. 20 березня 2023 року. Повістки були скеровані 15 березня 2023 року через відділення Укрпошта з описом вкладення;

- 16 березня 2023 року дізнавач особисто виїхав за адресою: АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_10 ) з метою вручення повітки з викликом на 20 березня 2023 року, однак вручити повістку не вдалось за можливим, оскільки помешкання ніхто не відчинив. Про факт проведення цієї процесуальної дії складений протокол від 16 березня 2023 року. На вказані виклики (на 20 березня 2023 року) підозрюваний ОСОБА_11 не з`явився;

- 20 березня 2023 року дізнавачем винесена постанова про зупинення досудового розслідування та постанова про оголошення підозрюваного ОСОБА_10 у розшук, оскільки останній, достовірно знаючи, що відносно нього розпочато кримінальне переслідування, ухилявся від явки до дізнавача, і, відповідно, органу дізнання та прокурору не було відомо його місце знаходження;

- 25 квітня 2023 року дізнавачем доручено начальнику Бориспільського РУП встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_10 ;

- 2 травня 2023 року за вих. № 703-02-05-23 в.о. Гірського сільського голови ОСОБА_13 у відповідь на запит дізнавача повідомила останнього, що ОСОБА_11 перебуває у відпустці. Аналогічне повідомлення 3 травня 2023 року за вих.. № 709-02-05-23 в.о. Гірського сільського голови ОСОБА_13 скеровано прокурору;

- 4 травня 2023 року від захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_14 до Бориспільського РУП та Бориспільської окружної прокуратури надійшло клопотання про те, що він представляє інтереси ОСОБА_10 , просить надати копії постанов про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_10 у розшук у кримінальному провадженні № 0000325;

- 15 травня 2023 року дізнавачем спрямовані повістки за адресою: АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_10 ) з вимогою прибути на допит до дізнавача на 11.00 год. 18 травня 2023 року, на 11.00 год. 22 травня 2023 року та об 11.00 год. 25 травня 2023 року. Повістки були відправленні 15 травня 2023 року через відділення Укрпошта. За наслідками вказаних викликів підозрюваний ОСОБА_11 не з`явився;

- 23 травня 2023 року ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача від 22 травня 2023 року про привід підозрюваного ОСОБА_10 ;

- 7 червня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено, у зв`язку із з`явленням ОСОБА_10 із захисником ОСОБА_14 на допит до дізнавача та прокурора.

Отже, як наголошує прокурор, всі описані обставини свідчать про систематичне ухилення підозрюваного ОСОБА_10 від органу дізнання та прокурора, у той час як останньому було відомо про притягнення його до кримінальної відповідальності, і наведена процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_10 прослідковувалась з 14 березня 2023 року та до часу відновлення досудового розслідування, внаслідок якої органу дізнання не було відомо про місце знаходження підозрюваного, і останній уникав явки до органу дізнання.

Таким чином, на переконання прокурора, висновки суду про те, що підозрюваний ОСОБА_11 не вчиняв дій, спрямованих на ухилення від органу дізнання, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому, зважаючи на те, що постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук від 20 березня 2023 року є чинними, не скасованими, прокурор вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з тим, що з дня вчинення особою кримінального правопорушення не минуло два роки, і перебіг давності зупинявся з 20 березня 2023 року до 7 червня 2023 року.

3 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких сторона захисту вважає ухвалу місцевого суду законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення.

На переконання захисника, судом першої інстанції було з`ясовано, що підставою для оголошення ОСОБА_6 у розшук і зупинення досудового розслідування стали лише два його неприбуття на виклики до дізнавача. Водночас, на переконання захисника, суд правильно встановив, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання ОСОБА_6 повісток або його ознайомлення з їх змістом іншим шляхом. Також, як зазначає захисник, судом було враховано, що ОСОБА_6 виходив на зв`язок з дізнавачем та у телефонному режимі повідомляв про свою відсутність за вказівкою захисника. Окрім того, судом було встановлено, що дії обвинуваченого не мають ознак ухилення від органу досудового розслідування, а аналіз поведінки до і після ухвалення рішення про розшук підозрюваного та зупинення досудового розслідування не свідчить про його умисне ухилення від органу досудового розслідування.

Захисник наголошує, що ОСОБА_6 не переховувався від дізнавача та прокурора у даному кримінальному провадженні, місце реєстрації і проживання не змінював, і його місцезнаходження було достовірно відомо органу досудового розслідування та прокурору, адже ОСОБА_6 є публічною особою та постійно здійснював, у тому числі станом на 20 березня 2023 року, і станом на сьогодення здійснює свої службові повноваження на вибірній посаді голови Гірської об`єднаної територіальної громади у Бориспільському району Київської області за адресою місця знаходження Гірської сільської ради.

На переконання захисника, постанова про оголошення ОСОБА_6 у розшук від 20 березня 2023 року прийнята з істотним порушенням вимог КПК України, без визначених статтею 281 КПК України підстав, оскільки означена постанова не містить переліку вжитих заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , як і відсутні законні підстави для оголошення останнього у розшук, оскільки місцезнаходження ОСОБА_6 було відоме органу досудового розслідування і прокурору; ОСОБА_6 не ухилявся від органу досудового розслідування і прокурора; ОСОБА_6 не повідомлено про виклики у розумінні приписів ст.ст. 135, 136 КПК України, що є поважною причиною його неприбуття на такий виклик.

Посилаючись на постанову колегії суддів Третьої судової палати ККС від 24 липня 2019 року (справа № 725/2356/16-к, провадження № 51-2780км18), якою зауважено, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ч. 2 ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення досудового розслідування, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства, захисник вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, правильно застосувавши вказану норму закону.

Потерпілий, його представник, обвинувачений, повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді,

- позицію прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, вказавши, що станом на час апеляційного розгляду закінчились строки давності, а, відтак, вона просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження;

- захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримуючи доводи, викладені у запереченнях;

- дослідивши за клопотанням сторін наявні у справі докази, а також додатково надані під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за таких обставин.

19 травня 2022 року під час засідання сесії Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, яке відбувалось у період часу з 10:00 год. до 14:00 год. у будинку № 5 по вул. Центральній у с. Гора Бориспільського району Київської області, між Гірським сільським головою ОСОБА_15 та депутатом Гірської сільської ради ОСОБА_16 виник словесний конфлікт з приводу здійснення останнім відеозйомки засідання сесії сільської ради з використанням відеокамери. У подальшому, після закінчення засідання сесії, приблизно о 14:15 год. ОСОБА_11 вийшов з приміщення сільської ради на вулицю, де побачив ОСОБА_16 . У цей час у ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних відносин з останнім, викликаних суперечкою у приміщенні сільської ради. Після цього ОСОБА_11 , реалізуючи свій протиправний намір, знаходячись поруч з адміністративною будівлею Гірської сільської ради Бориспільського району, розташованої у будинку № 5 по вул. Центральній у с. Гора Бориспільського району Київської області, приблизно о 14:16 год., підійшовши впритул до ОСОБА_16 та діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область нижньої щелепи останнього, унаслідок чого спричинив ОСОБА_16 тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в області кута нижньої щелепи, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За змістом матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та просили суд закрити кримінальне провадження.

Суд першої інстанції, вислухавши думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки вважають, що перебіг давності зупинявся, тому що обвинувачений ухилявся від досудового розслідування, дослідивши матеріали провадження, дійшов висновку про задоволення клопотання обвинуваченого.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який законом передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки. Отже, з дня вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , минуло понад два роки.

Судом відхилені доводи прокурора та потерпілого щодо зупинення перебігу давності у зв`язку із ухиленням обвинуваченого від досудового розслідування, оскільки закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Суд врахував, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що підставою для оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук (постанова від 20 березня 2023 року) та відповідно для зупинення досудового розслідування (постанова від 20 березня 2023 року) фактично стало неприбуття ОСОБА_6 до дізнавача на виклик 15 березня 2023 року та 20 березня 2023 року. Посилаючись на те, що підозрюваний на вищевказані виклики не прибув, дізнавач зробив висновок про те, що ОСОБА_6 таким способом переховується від органів досудового розслідування. У подальшому, постановою дізнавача від 7 червня 2023 року відновлено досудове розслідування, оскільки ОСОБА_6 самостійно прийшов до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області для участі у проведенні слідчих дій.

Аналізуючи поведінку ОСОБА_6 до і після ухвалення рішення про розшук підозрюваного та зупинення досудового розслідування, суд дійшов висновку про відсутність даних, які б свідчили про вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування. Так, судом враховано, що в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження отримання ОСОБА_6 повісток на виклики або ознайомлення із їх змістом іншим шляхом. Питання щодо перевірки обставин належного повідомлення підозрюваного про виклики до дізнавача були предметом судового контролю і ухвалою слідчого судді від 23 травня 2023 року дізнавачу було відмовлено у застосуванні приводу у зв`язку з відсутністю доказів вручення підозрюваному повісток. Окрім того, з рапорту дізнавача від 15 березня 2023 року, а також протоколу огляду від 15 березня 2023 вбачається, що у цей день ОСОБА_6 виходив на зв`язок по телефону і в ході телефонної бесіди, яка тривала близько 8 хвилин, повідомив дізнавача, що за вказівкою захисника він не буде приймати участі в допиті. До 20 березня 2023 року заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного фактично не здійснювались.

Також судом враховано, що після зупинення досудового розслідування розшук ОСОБА_6 також не проводився. Навпаки, у цей час ОСОБА_6 своїм листом від 22 березня 2023 року № 443-02-05 повідомив дізнавача про те, що перебував на лікарняному з 15 березня 2023 року та про відсутність відеозаписів у приміщенні кабінету сільського голови. Крім того, листами від 7 квітня 2023 року, від 3 травня 2023 року ОСОБА_13 (в.о. сільського голови) повідомила дізнавача про перебування ОСОБА_6 в офіційній відпустці, зазначила конкретне його місцезнаходження та контактний номер телефону. 7 червня 2023 року ОСОБА_6 з`явився до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області для участі у проведенні процесуальних дій.

Таким чином судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_6 з 20 березня 2023 року по 7 червня 2023 року будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, у зв`язку з чим судом відхилені доводи прокурора та потерпілого щодо зупинення перебігу давності.

Обставин, які зумовлюють зупинення чи переривання перебігу давності, місцевим судом не встановлено.

З огляду на те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , минуло понад два роки, обвинувачений ОСОБА_6 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та враховує таке.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який законом передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилась від досудового розслідування або суду, або до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

20 березня 2023 року дізнавачем Бориспільського ВП ГУ Національної поліції у Київській області ОСОБА_17 винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

У цей же день, 20 березня 2023 року, дізнавачем Бориспільського ВП ГУ Національної поліції у Київській області ОСОБА_17 , за погодженням з прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , винесено постанову про зупинення досудового розслідування в зв`язку з оголошенням ОСОБА_10 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у розшук (ас. 186-193 т.1).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Разом з тим, під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника. Нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо.

Під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування - «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства (постанова Верховного Суду від 2 березня 2023 року, справа № 382/1118/21, провадження № 51-3492 км 22).

З досліджених під час апеляційного розгляду доказів встановлено, що ухвалою слідчого судді від 23 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 про здійснення приводу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000325 від 19 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_6 саме з тих підстав, що зі змісту клопотання, а також доданих до клопотання матеріалів та доказів встановлено, що докази вручення підозрюваному повісток матеріали клопотання не містять. Крім того, будучи повідомленим засобами зв`язку про виклик до слідчого, ОСОБА_6 повідомив про перебування на лікарняному.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відомості про те, що у подальшому дізнавач повторно звертався з таким клопотанням з наданням відповідних доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, стороною обвинувачення не надано.

Окремо колегія суддів враховує, що стороною захисту оскаржувалась постанова дізнавача про зупинення досудового розслідування, і ухвалою слідчого судді від 5 червня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено з тих підстав, що постанова слідчого про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 є чинною та судом не скасована. Разом з тим, колегія суддів вважає таке рішення помилковим, оскільки відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена постанова дізнавача про зупинення досудового розслідування, а не про розшук обвинуваченого.

До того ж колегія суддів враховує, що під час апеляційного розгляду, окрім даних, встановлених судом першої інстанції, також встановлено, що протягом усього часу перебування ОСОБА_6 у розшуку за постановою дізнавача, ОСОБА_6 , будучи Гірським сільським головою, тобто, публічною особою, брав участь у загальних та спеціальних заходах, у тому числі, за участі керівництва місцевої поліції; надавав відповіді на запити, у тому числі, органу досудового розслідування у даному кримінальному провадженні; перебував на лікарняному та у відпустці. Будь-яких даних про те, що обвинувачений ухилявся від органу дізнання, матеріали справи не містять і стороною обвинувачення таких відомостей не надано.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. З урахуванням того, що ОСОБА_6 повідомив дізнавача, що не оспорюються стороною обвинувачення, про те, що за вказівкою захисника він не буде приймати участі у допиті, обвинувачений використав своє праве, передбачене КПК України та Конституцією України, і така поведінка не може бути визнана безумовною обставиною, яка свідчить про ухилення ОСОБА_6 від дізнання.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_6 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, і стороною обвинувачення на підтвердження таких обставин достатніх доказів не надано.

Таким чином, при перевірці законності ухвали суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, у зв`язку з чим підстав для зміни або скасування ухвали колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року,якою ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження № 0000325, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 травня 2022 року, закрито, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4