У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1567/24

03 березня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 08.11.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце народження та проживання

АДРЕСА_1 , одруженої, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованою, депутатом не обиралась, на військовому обліку не перебуває, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується в тому що, вона була обраною депутатом Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, повноваження якої почалися з 11.11.2015, відповідно до рішення № 1-1/2015 першої сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядуваїіня, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 10.06.2016 № З, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № З «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

В порушення вказаних вимог, ОСОБА_4 , являючись депутатом Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, повноваження якої почались відповідно до рішення № 1-1/2015 першої сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради з 11.11.2015, будучи суб`єктом декларування, згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якої закінчилися в день відкриття І сесії VIII Солотвинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, тобто 24.11.2020, діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, перебуваючи за місцем проживання у с. Монастирчани Солотвинської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 по 31.12.2020. Згідно інформації Національного агентства з питань запобігання корупції станом на 11.11.2024 ОСОБА_4 , декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, не подала.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 366-3 КК України як умисне не подання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом роз`яснено обвинуваченій наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження, в тому числі і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності не має реабілітуючого характеру. Після цього обвинуваченій надано згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої на підставі ст. 49КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 44 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; законом не встановлено заборони щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

ОСОБА_4 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, санкцією якої станом на 01.04.2021 року було передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З обвинувального акту вбачається, що інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення вчинено 01.04.2021 року, тобто на даний час минуло більше трьох років з моменту вчинення кримінального проступку.

Будь-яких даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався з підстав, зазначених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КПК України, судом не встановлено.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49КК України із визнанням особою вини, оскільки обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Зокрема, ст. 285КПК України встановлено, що особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Отже, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи суд повинен їх дослідити і, в разі згоди особи, ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Така правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду у справі №285/2238/17 від 19 лютого 2019 року, №185/7934/13 від 27 лютого 2018 року, №456/3557/17 від 07 лютого 2020 року, №754/10717/17 від 16 грудня 2019 року, №202/3148/16 від 17 вересня 2019 року та №287/359/15 від 29 травня 2019 року.

Оскільки, обвинувачена ОСОБА_4 скористалася своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та має право на таке звільнення, а суд в свою чергу роз`яснив обвинуваченій її право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і обвинуваченою надано згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав, то суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, на підставі ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 44, 49 КК України, ст. ст. 284 286, 314, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182 від 08.11.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1