Справа № 156/1484/24
Провадження № 1-кп/156/37/25
ВИРОК

Іменем України

16 січня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відкритих судових засідань у залі суду у сел. Іваничі Волинської області кримінальне провадження (№ за ЄРДР 0000960 від 13.11.2024) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Казанка Казанківського району Миколаївської області, є громадянином України, українцем за національністю, здобув повну загальну середню освіту, не є працевлаштованим, не є одруженим, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має судимість, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1. ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя за таких обставин.

1.2.Обвинувачений вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2016 у справі № 318/3157/15-к був засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України із призначенням покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 318/3157/15-к вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 скасовано в частині засудження за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості, призначено засудженому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі. Надалі, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.07.2022 у справі № 556/1235/22 ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі строком 3 роки 10 місяців 11 днів, засуджений направлений для відбування покарання до Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)».

1.3.Обвинувачений 06.09.2022 прибув до Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)», розташованої за адресою: вул. Барона Штейнгеля, буд. 92-А, с. Городок, Рівненський район, Рівненська область, для відбування покарання у виді обмеження волі. Адміністрацією установи ОСОБА_5 був ознайомлений з вимогами ст. 390 КК України, ст. 10, ст. 59 КВК України, з Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затв. наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 05.09.2008 за № за № 1010/32462, іншими нормативно-правовими актами, котрі регламентують порядок та умови відбування покарання засудженими до обмеження волі, попереджений про дотримання режиму утримання, встановлених правил проживання та правил поведінки в громадських місцях, а також про кримінальну відповідальність за порушення та невиконання зазначених норм.

1.4.Між державною установою «Городоцький виправний центр (№131)» та ОСОБА_5 укладений строковий трудовий договір від 06.09.2024 № Т-111, згідно з яким обвинуваченого було залучено до праці на контрагентському об`єкті Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», розміщеному за адресою: вул. Інтернаціональна, буд. 62, с. Бортнів, Володимирський район, Волинська область.

1.5.Згідно з рознарядкою засуджених, котрі залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за межами установи від 13.11.2024, обвинуваченого було направлено для виконання робіт з видобутку вугілля на виробничу дільницю Шахта «Бужанська», розташовану за межами с. Бортнів Володимирського району Волинської області.

1.6.Засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та 13.11.2024 близько 9 год 00 хв, маючи умисел на самовільне залишення місця обмеження волі, без належного дозволу та за відсутності законних підстав для того самовільно залишив місце обмеження волі (територію контрагентського об`єкту ДП «Волинь вугілля»), вийшов за огороджену територію виробничої дільник та пішов у напрямку м. Нововолинська Володимирського району Волинської області.

1.7. Обвинуваченого виявлено та затримано співробітниками Відділення поліції №1 (місто Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області 14.11.2024 о 09 год 10 хв на території покинутої будівлі за межами населеного пункту с. Верба Володимирського району Волинської області.

1.8.У такому діянні обвинуваченого вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України (самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі).

2.Позиція обвинуваченого та його захисника

2.1.Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у самовільному залишенні місця обмеження волі, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

2.2. Обвинувачений пояснив, що на підставі вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2016 (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 318/3157/15-к) він є засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, з призначенням покарання у виді 12 років позбавлення волі, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.07.2022 у справі № 556/1235/22 йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі обмеженням волі на строк 3 роки 10 місяців 11 днів. У вересні 2022 року ОСОБА_5 направлений для відбування покарання у виді обмеження волі до Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)»

2.3.Під час відбування покарання у виді обмеження волі обвинувачений був залучений до суспільно корисної праці за межами установи виконання покарань, зокрема, у листопаді 2024 року був направлений для виконання робіт з видобутку вугілля на виробничу дільницю Шахта «Бужанська» у с. Бортнів Володимирського району Волинської області. Того ж дня, під час праці, у ОСОБА_5 виник конфлікт з іншим засудженим з приводу зароблених грошей, той засуджений погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою. Для того, щоб уникнути подальшого розвитку конфлікту, обвинувачений 13.11.2024 о 09 год 10 хв самовільно (без наладженого дозволу, за відсутності законних підстав) залишив місце відбування покарання у виді обмеження волі, вийшов за огороджену територію робочої дільниці та пішов у напрямку м. Нововолинська. Наступного дня, 14.11.2024, після 09-ї год ОСОБА_5 виявили співробітники поліції за наслідками оперативно розшукових заходів у с. Верба Володимирського району Волинської області.

2.4.Захисник - адвокат ОСОБА_6 звернув увагу суду на щире каяття обвинуваченого та його послідовну позицію щодо визнання винуватості, вважав за можливе призначити ОСОБА_5 покарання, котре є найнижчою межею санкції ч.1 ст. 390 КК України. Адвокат також просив суд під час складання покарання, призначеного обвинуваченому за вказане правопорушення, та попередньо неповністю відбутого покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області застосувати положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII (були чинними з 24.12.2015 по 20.06.2018) та зараховувати попереднє ув`язнення ОСОБА_5 в строк відбування призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази на підтвердження встановлених судом обставин

3.1.Зважаючи на повне визнання ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому правопорушення проти правосуддя, суд здійснив допит обвинуваченого та дослідив письмові докази, запропоновані прокурором.

3.2.Зокрема, повідомлення адміністрації Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» щодо відсутності засудженого ОСОБА_5 , працевлаштованого на об`єкті відокремлений підрозділ «Волиньвугілля», відображене у рапорті в електронній формі зі служби «102», зареєстрованого в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції 13.11.2024 за № 9043.

3.3.Вжиті співробітниками поліції оперативно розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження засудженого ОСОБА_5 , відображені у змісті рапортів оперативного уповноваженого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 14.11.2024, поліцейського СРПП сержанта поліції ОСОБА_8 від 14.11.2024, інспектора СРПП лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 14.11.2024.

3.4.У складеному слідчим 13.11.2024 протоколі відображені результати огляду місця події (території Шахти «Бужанська» ДП «Волиньвугілля»); огляд здійснений за добровільною згодою в. о. заступника директора з виробництва Шахти «Бужанська» ДП «Волиньвугілля»); ОСОБА_10 , оглянуті контрольно-пропускний пункт, приміщення їдальні, побутового комфорту, господарську та складські будівлі, зупинка громадського транспорту, внаслідок слідчих дій виявлена відсутність засудженого ОСОБА_5 за місцем залучення до праці, вилучення певних слідів чи об`єктів слідчим застосоване не було.

3.5.Факт залучення засудженого ОСОБА_5 до роботи на території Шахти «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (відвантаження матеріалів) 13.11.2024 підтверджується записами в журналі інструктажу І зміни за 13.11.2024, даними журналу № 2-74 прийому здачі чергувань на контрагентському об`єкті Шахта «Бужанська» персоналом установи за 13.11.2024, змістом строкового трудового договору від 06.09.2024 № Т-111, укладеного між ДУ «Городоцький виправний центр (№131)» та засудженим ОСОБА_5 ..

3.6.Правомірне використання адміністрацією Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» огородженої території Шахти «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» як місця праці осіб, засуджених до покарання у виді обмеження волі, підтверджується копіями акта про можливість праце використання засуджених на контрагентському об`єктів ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 10.04.2024, договору на використання праці засуджених від 14.05.2024 № 46/Г-102, протоколами погодження оплати праці засуджених від 14.05.2024, від 16.07.2024, від 25.07.2024. від 01.08.2024, акта приймання передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуального майна, що належить до державної власності, договору від 16.05.2024 № 57 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

3.7.Обвинуваченого було затримано 14.11.2024 о 10 год 42 хв співробітниками поліції після виявлення ОСОБА_5 поблизу с. Верба Володимирського району Волинської області (протокол затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину, від 14.11.2024).

4.Оцінка суду

4.1.Суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення проти правосуддя доведена в повному обсязі, його діяння містить ознаки ч.1 ст. 390 КК України.

4.2.Факт відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі, залучення засудженого до суспільно корисної праці, покладення на ОСОБА_5 обов`язку перебувати на виробничій дільниці Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» підтверджується наданими стороною обвинувачення копіями судових рішень у кримінальних справах, строкового трудового договору від 06.09.2024 № Т-111, укладеного між ДУ «Городоцький виправний центр (№131)» та засудженим ОСОБА_5 , договору від 16.05.2024 № 57 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, записами в журналах інструктажу осіб, залучених до праці на об`єкті Шахта «Бужанська». Відсутність засудженого за визначеним місцем праці зафіксована у протоколі огляду місця події від 13.11.2024, тривалість відсутності ОСОБА_5 у визначеному місці відбування покарання підтверджена даними з протоколу його затримання співробітниками поліції від 14.11.2024.

4.3.Обвинувачений усвідомлював порядок та умови відбування ним покарання у виді обмеження волі, однак без належного дозволу та за відсутності законних підстав для того самовільно залишив місце обмеження волі (територію контрагентського об`єкту ДП «Волинь вугілля»), вийшов за огороджену територію виробничої дільник та пішов у напрямку м. Нововолинська Володимирського району Волинської області, цих обставин не заперечує сам ОСОБА_5 ..

4.4.Обвинувачений передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх дій (уникнення ним протягом певного часу обов`язку відбувати кримінальне покарання у виді обмеження волі), бажав настання таких наслідків. Наведені ОСОБА_5 як причину для самовільного залишення місця обмеження волі обставини «конфлікту з іншим засудженим» суд не оцінює як «дію непереборної сили», оскільки такий конфлікт міг бути врегульований у спосіб належного та своєчасного звернення обвинуваченого до адміністрації ДУ «Городоцький виправний центр (№131)», матеріали справи не містять підтвердження наявності таких звернень ОСОБА_5 та відсутності належного реагування на них з боку адміністрації установи виконання покарань.

4.5.Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

4.6.В розглядуваній справі суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_5 у самовільному залишенні місця обмеження волі доведена повністю «поза розумним сумнівом». Діяння, що інкриміноване обвинуваченому, судом кваліфіковане саме за ч. 1 ст. 390 КК України.

5.Призначення покарання

5.1.При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

5.2. ОСОБА_5 з його слів у судовому засіданні - є фізично та психічно здоровою особою, не перебуває на диспансерному чи профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра за зареєстрованим місцем проживання, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має судимість. Обвинувачений не є працевлаштованим, тривалий час відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства, не є одруженим, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має обов`язок утримувати неповнолітню дитину.

5.3.Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд в розглядуваному випадку вважає щире каяття обвинуваченого.

5.4.Обставин, які б обтяжували покарання згідно зі ст. 67 КК України, стороною обвинувачення в обвинувальному акті наведено не було.

5.5.Рецидив кримінальних правопорушень повністю охоплюється кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_5 діяння за ч.1 ст. 390 КК України, тому суд цю обставину окремо не враховує.

5.6. У постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 679/783/17 (провадження № 51-8609км18) висловлена правова позиція, згідно з якою: «Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме. За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого…». Визнання судом обставини, яка не була зазначена прокурором в обвинувальному акті, такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

5.7.Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

5.8.Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання повинно бути призначено необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

5.9.З огляду на це, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 належить призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 390 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

5.10.Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_5 вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2016 у справі № 318/3157/15-к (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2017) був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України з призначенням покарання у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.07.2022 у справі № 556/1235/22 ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі строком 3 роки 10 місяців 11 днів, засуджений повністю не відбув пом`якшене йому покарання.

5.11.Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Згідно з ч.7 ст. 82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у ст. 71 і 72 цього Кодексу.

5.12.Діяння, про яке йдеться у цьому вироку, було скоєне ОСОБА_5 13.11.2024, тобто в період відбування засудженим більш м`якого покарання, залишок невідбутої обвинуваченим частини більш м`якого покарання у виді обмеження волі становив на той час 1 рік 6 місяців 7 днів.

5.13.Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

5.14.При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з їх співвідношення, визначеного у ч.1 ст. 72 КК України, зокрема, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

5.15.Отже, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, ст. 72 КК України за сукупністю вироків (з урахуванням вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2016 у справі № 318/3157/15-к, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 318/3157/15-к, ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.07.2022 у справі № 556/1235/22) обвинуваченому шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком необхідно визначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

5.16.Оскільки обвинуваченого затримано та взято під варту 14.11.2024, з того часу і дотепер він утримується під вартою, необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 14.11.2024 до 16.01.2025 включно в строк відбування призначеного судом за цим вироком покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

5.17.Крім того, захисник ОСОБА_6 просив суд під час складання покарання, призначеного обвинуваченому за вказане правопорушення, та попередньо неповністю відбутого покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області застосувати положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII (були чинними з 24.12.2015 по 20.06.2018) та зараховувати попереднє ув`язнення ОСОБА_5 в строк відбування призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З приводу цього клопотання сторони захисту суд зазначає про таке.

5.18.Згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, котрий був чинним з 24.12.2015 по 20.06.2018, ч. 5 ст. 72 КК України передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення в разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

5.19.Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 11.06.2016 № 223/20/0/4/16 щодо застосування окремих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII висловлена правова позиція, згідно з якою в строк попереднього ув`язнення за нормами чинного КПК включається строк перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження. Суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати положення ст. 72 КК України, та зараховувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку.

5.20.Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону із змінами, внесеними Законом від 18.05.2017 № 2046-VIII, який набрав чинності 21.06.2017 року), попереднє ув`язнення має зараховуватись судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

5.21. За змістом ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 № 3352-XII (зі змінами) попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Отже, до ОСОБА_5 у кримінальній справі № 318/3157/15-к з 25.09.2015 (дата затримання особи за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення) і до 01.02.2017 (дата набрання законної сили вироком у справі № 318/3157/15-к) застосовувалась процедура попереднього ув`язнення.

5.22.Водночас згідно з вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2016 у справі № 318/3157/15-к засудженому ОСОБА_5 було зараховано у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення за період з 25.09.2015 по день набрання цим вироком законної сили включно. Згаданий вирок набрав законної сили, не був змінений у частині зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення під час процедури апеляційного провадження, є обов`язковим до виконання на підставі ст. 129-1 Конституції України. Відтак, до засудженого ОСОБА_5 вже було здійснено застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, підстав для повторного застосування цих норм до засудженого суд не вбачає. Тому відповідне клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

6.Інші рішення щодо питань, які підлягають розв`язанню судом при ухваленні вироку

6.1.Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000960 від 13.11.2024 ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 14.11.2024 у справі № 165/5003/24 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», строк дії запобіжного заходу визначено до 12.01.2025.

6.2.Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 26.12.2024 у справі № 156/1484/24 за клопотанням прокурора продовжено дію обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (з можливістю внесення застави) на строк до 13.02.2025.

6.3.На час завершення судового розгляду кримінальної справи № 156/1484/24 від сторін кримінального провадження не надходили клопотання щодо зміни запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого. З урахуванням констатованих судом існування щодо ОСОБА_5 ризику переховуватись від правосуддя, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, неможливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу (доклад. див. ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 26.12.2024 у справі № 156/1484/24), запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

6.4.Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Цивільні позови у кримінальному провадженні не були заявлені.

6.5.Сторони кримінального провадження не заявляли про наявність понесених ними процесуальних витрат у межах кримінального провадження № за ЄРДР 0000960 від 13.11.2024.

6.6.У кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000960 від 13.11.2024 визнано речовими доказами: мобільний телефон марки «ZTE» моделі «BIEDVITA V36» зеленого кольору з вмонтованою SIM картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» (спецпакет НПУ СУ PSP № 1042861); банківська картка № НОМЕР_1 , емітована АТ «УКРГАЗБАНК», банківська картка № НОМЕР_2 , емітована АТ «А-БАНК» (спецпакет НПУ СУ PSP № 142860); особисті речі ОСОБА_5 (спецпакет НПУ ГСУ № 4227234). Вказані об`єкти поміщені до камери збереження речових доказів Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області.

6.7.Вирішуючи подальшу долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, суд вважає за необхідне після набрання цим вироком законної сили вказані речі повернути володільцю майна ОСОБА_5 .

6.8.Також у зв`язку з відсутністю в подальшому необхідних цілей, визначених ч.2 ст. 170 КПК України, суд скасовує арешт, накладений на зазначені речові докази ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 25.11.2024.

Керуючись ч. 1 ст. 390 КК України, ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, ст. 72 КК України за сукупністю вироків (з урахуванням вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2016 у справі № 318/3157/15-к, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 318/3157/15-к, ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.07.2022 у справі № 556/1235/22) визначити ОСОБА_5 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання цим вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою (з можливістю внесення застави) у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», із визначенням для обвинуваченого застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в грошовому вираженні 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Обчислювати за цим вироком ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі з часу його фактичного затримання, тобто з 14.11.2024.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення з часу затримання ОСОБА_5 (з 14.11.2024) до моменту постановлення цього вироку (до 16.01.2025 включно) в строк відбування призначеного судом покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Подальшу долю речових доказів у кримінальному провадженні після набрання цим вироком законної сили вирішити таким чином: мобільний телефон марки «ZTE» моделі «BIEDVITA V36» зеленого кольору з вмонтованою SIM картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» (спецпакет НПУ СУ PSP № 1042861); банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «УКРГАЗБАНК», банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ «А-БАНК» (спецпакет НПУ СУ PSP № 142860); особисті речі засудженого (спецпакет НПУ ГСУ № 4227234), поміщені до камери збереження речових доказів Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області - повернути володільцю майна ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений на зазначені речові докази ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 25.11.2024.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення).

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з п.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії запровадженого в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, після складання та підписання повного тексту цього вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини, водночас повний текст цього вироку вручений учасникам судового провадження в день його проголошення, 16.01.2025.

Суддя ОСОБА_1