Провадження № 11-кп/824/2476/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001782 від 19 липня 2024 року за апеляційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури, захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України, з вищою освітою, непрацевлаштовану, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_8 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;

строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 22 липня 2024 року, зарахувавши їй в строк відбуття покарання строк її попереднього ув`язнення;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, у невстановлені досудовим розслідуванням час та дату, знаходячись за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) 32 згортки із ізоляційної стрічки чорного кольору, всередині яких знаходиться 32 прозорих зіп-пакетів з кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 17,078 г, що є особливо великим розміром, тим самим незаконно придбала психотропну речовину з метою збуту, яку в подальшому поклала до сумки чорного кольору, яка була при ній, тим самим почала незаконно зберігати вказану психотропну речовину при собі з метою збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 утримуючи при собі вказану психотропну речовину, знаходячись біля будівлі № 9-А по вул. Братиславській в м. Києві 19 липня 2024 року о 19 год. 54 хв. була зупинена працівниками поліції.

У подальшому, 19 липня 2024 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_8 працівниками поліції виявлено та вилучено 32 згортки з ізоляційної стрічки чорного кольору, всередині яких знаходиться 32 прозорих зіп-пакетів з кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 17,078 г, що є особливо великим розміром, яку вона незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_8 з метою збуту, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) - пластикову ємність із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 9,982 г, що є великим розміром, тим самим незаконно придбала психотропну речовину з метою збуту, та в подальшому перенесла за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де почала незаконно зберігати вказану психотропну речовину з метою збуту.

Так, 20 липня 2024 року, в період часу з 01 год. 41 хв. до 02 год. 59 хв. під час проведення працівниками поліції обшуку квартири АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_8 , виявлено та вилучено пластикову ємність із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 9,982 г, що є великим розміром, яку вона незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав про те, що, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, правова кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України є зайвою, а дії ОСОБА_8 за придбання та зберігання психотропних речовин охоплюються диспозицією ч. 3 ст. 307 КК України, що відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, які суд першої інстанції проігнорував. Вважає, що внаслідок помилкової кваліфікації діяння обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України, судом неправильно застосовано до обвинуваченої положення ч. 1 ст. 70 КК України, яка не підлягала застосуванню, оскільки призначати обвинуваченій покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у суду першої інстанції не було жодної необхідності. За таких обставин, просив оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та постановити нову ухвалу, якою виключити з вироку вказівку на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що вирок є занадто суворим та підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції не було визнано збіг тяжких сімейних, особистих чи інших обставин, як обставину що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, оскільки після початку повномасштабної російської агресії проти України ОСОБА_8 була змушена евакуюватися разом з родиною з постійного місця проживання, що призвело до втрати роботи та скрутного матеріального становища, а тому, маючи на утриманні матір пенсійного віку з рядом захворювань, вона була змушена оформити кредитні договори. Вважає, що збіг особистих чи інших обставин є обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України. Також вказав, що призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 9 років позбавленні волі, суд не в повній мірі врахував конкретні обставини справи, вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима,тривалий час була офіційно працевлаштована та має позитивні характеристики з місця роботи, має постійне місце реєстрації, за яким характеризується позитивно, проживає разом з донькою та матір`ю - пенсіонеркою, яка має низку хвороб, на обліку ні у лікаря-нарколога, ні у лікаря-психіатра не перебуває, та її ставлення до вчиненого. Також вважає, що ОСОБА_8 можливо призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та без ізоляції її від суспільства, оскільки саме такий вид покарання буде повністю відповідати характеру скоєних нею правопорушень, їхній суспільній небезпеці і особі обвинуваченої, а тому зможе посприяти виправленню ОСОБА_8 та запобігти вчиненню нею нових кримінальних правопорушень. Просив оскаржуваний вирок змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 307 КК України призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена вказала про те, що вчинила кримінальне правопорушення у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та наявністю кредитного боргу перед банком. Просила переглянути вирок з урахуванням визнання нею вини у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду;

пояснення прокурора, який апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримав та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченої заперечував;

пояснення захисника, який підтримав подані ним та обвинуваченою апеляційні скарги та просив їх задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Апеляційна скарга прокурора подана з підстав неправильної, на його думку, кваліфікації судом дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, а також, відповідно, в частині призначеного судом покарання, що не суперечить положенням ч. 3 ст. 349 та ч. 2 ст. 394 КПК України.

Як вбачається з вироку Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у особливо великих розмірах, з метою збуту, та за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, з метою збуту.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що всі дії ОСОБА_8 охоплюються ч. 3 ст. 307 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, згідно з ст. 33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

Частиною 2 цієї ж статті вказано, що при сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Ідеальна сукупність має місце у тому разі, коли особа одним діянням (дією чи бездіяльністю) вчиняє два або більше кримінальних правопорушень, які мають різні склади і кваліфікуються окремо.

Водночас, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», зокрема, зазначено, що вирішуючи питання про кваліфікацію дій винного, суд повинен мати на увазі, що в тих випадках, коли вони були пов`язані з наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами різних видів, розмір цих засобів (речовин) визначається виходячи з їх загальної кількості. Якщо ж поряд із такими засобами чи речовинами предметом злочину був ще й прекурсор, неприпустимо об`єднувати їх кількість із кількістю останнього. Можна складати лише кількість прекурсорів різних видів.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, у невстановлені дату та час, придбала від невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) -особливо небезпечну психотропну речовину, а її дії були припинені працівниками поліції практично одночасно - під час її затримання 19.07.2024 року та в ході проведення особистого обшуку виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, в особливо великому розмірі, та в ході проведення обшуку за місцем її проживання 20.07.2024 року, де було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у великому розмірі.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_8 в межах реалізації єдиного наміру, з метою збуту придбала та зберігала особливо небезпечну психотропну речовину в особливо великому та великому розмірі, а тому її дії слід кваліфікувати виходячи із загального розміру психотропних речовин, тобто лише за ч. 3 ст. 307 КК України, що передбачає відповідальність за особливо кваліфікований склад кримінального правопорушення.

При цьому, враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, відсутні підстави для призначення їйостаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, а тому ОСОБА_8 слід вважати засудженою за ч. 3 ст. 307 КК України без застосування положень ч.1 ст. 70 КК України.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої та її відношення до скоєного і його наслідків, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, саме покарання, яке визначене судом першої інстанції у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна, враховуючи наявність в неї корисливого мотиву, буде сприяти виправленню обвинуваченої та досягненню мети покарання, визначеній ч. 2 ст. 50 КК України та ч. 2 ст. 65 КК України.

При цьому, доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 про необхідність призначення обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та необхідності її звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, за змістом ч. 1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість призначення обвинуваченій покарання у меншому розмірі, ніж призначив суд першої інстанції. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на те, що ті дані про особу обвинуваченої, на які посилається захисник в апеляційні скарзі як на підставу для зменшення обвинуваченій призначеного покарання, вже були достатньою мірою враховані судом першої інстанції та не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають суду можливість застосувати положення ст. 69 КК України. Крім цього, факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин з корисливим мотивом та наміром збагатитися за рахунок його вчинення вказує про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченої.

Крім цього, доводи апеляційної скарги як захисника, так і обвинуваченої про необхідність визнання як обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України - збіг тяжких сімейних, особистих чи інших обставин, оскільки після початку повномасштабної російської агресії проти України ОСОБА_8 була змушена евакуюватися разом з родиною з постійного місця проживання, що призвело до втрати роботи та скрутного матеріального становища, а тому, маючи на утриманні матір пенсійного віку з рядом захворювань, вона була змушена оформити кредитні договори, колегія суддів також не вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_8 не позбавлена була можливості знайти роботу задля отримання законних засобів до існування, однак вирішила обрати шлях вчинення кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення.

Доводи захисника щодо можливості застосування ст. 75 КК України також не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу обвинуваченої. Крім того, апеляційна скарга захисника не містить жодних аргументів на підтвердження того, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, а перерахування ним одних і тих самих обставин як підстав для застосування різних інститутів, передбачених ст. 69та ст. 75 КК України є недопустимим. Крім того, звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Таким чином, призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна виключає можливість застосування до неї положень ст. 75 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника та відсутність підстав для їх задоволення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити, а саме виключити з вироку посилання суду на засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України та на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України, вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна та в решті вирок суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку посилання суду на засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Виключити з вироку посилання на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

В решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4