Справа № 953/297/25
н/п 1-кс/953/2327/25
"25" березня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
24.03.2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора, про накладення арешту на майно вилучене 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
( АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), а саме:
- мобільний телефон марки IPhone 11 з imei: НОМЕР_3 ;
- ноутбук марки Lenovo ideapad 110-151BR з S/N: PF0LL3T6;
- планшет марки Lenovo Tablet YT-X705F номер RFO1_220721.
14.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, у період часу з 07:07 по 09:00 годину, було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення обшуку виявлено та вилучено наступне:
- мобільний телефон марки IPhone 11 з imei: НОМЕР_3 ;
- ноутбук марки Lenovo ideapad 110-151BR з S/N: PF0LL3T6;
- планшет марки Lenovo Tablet YT-X705F номер RFO1_220721.
Враховуючи, що вилучені у ході обшуку речі зберігають на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідно до ст.98 КПК України слідчим винесено постанову про визнання цих речей речовими доказами.
Провести детальний огляд комп`ютерного обладнання та мобільного телефону можливо лише з використанням спеціальної техніки в рамках заходів, передбачених ч.1 ст.264 КПК України та під час проведення відповідної судової комп`ютерно-технічної експертизи. У подальшому, вказані предмети використовуватимуться як доказ кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, вилучені вищевказані речі відповідають критеріям зазначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України. Крім того, необхідні відповідним експертам для проведення експертиз. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів.
Враховуючи обставини вчинення злочину, вказані в клопотанні речі зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
Прокурор зазначає, що існує сукупність підстав вважати, що вищевказані речі є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України.
Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт на вказане майно.
Прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Власник майна до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та прокурора.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Під час проведення обшуку від 14.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено речі, вказані у клопотанні прокурора. Строк на звернення з даним клопотанням не є пропущеним, з урахуванням дати отримання прокурором ухвали на доопрацювання 24.03.2025.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів .
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 14.03.2025 обшуку, в зазначених речах та документах, що визнані речовими доказами у справі можуть міститися відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на вказане прокурором майно.
Слідчий суддя зазначає, що порушень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, які б потягли за собою порушення права власності, у розумінні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи та третіх осіб не встановлено за результатами розгляду даного клопотання, на підставі тих доказів, що надані.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя також роз`яснює право власника майна, що в подальшому, під час досудового розслідування або судового слідства, не позбавлений можливості звернутись повторно до слідчого судді чи суду для зміни місця зберігання майна або скасування арешту, за наявності для цього належних підстав, за наявності обґрунтованих доказів на підтвердження необхідності його зміни, або скасування.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, вилучене 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: м. Харків, вул. Новоолександрівська, 18, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- мобільний телефон марки IPhone 11 з imei: НОМЕР_3 ;
- ноутбук марки Lenovo ideapad 110-151BR з S/N: PF0LL3T6;
- планшет марки Lenovo Tablet YT-X705F номер RFO1_220721.
Місцем зберігання речових доказів визначити СУ ГУНП в Харківській області, за адресою м. Харків, вул. Весніна, 14, відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1