Справа № 626/4452/24
Провадження № 1-кс/626/9/2025
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 квітня 2025 року м.Берестин (Красноград)

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №1 СВ Берестинського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Берестинської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0001002 від «16» жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Великі Бучки, Сахновщинського району, Харківської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України не судимий, місце реєстрації відсутнє, а фактично тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченогоч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 22:00 години 17 вересня 2024 року по 10:00 годин 18 вересня 2024 року, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України запроваджено режим воєнного стану (введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX (зі змінами, внесеними Указом від № 271/2024 від 06.05.2024), реалізуючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи з метою крадіжки чужого майна та особистого збагачення, таємно, умисно, протиправно, незаконно, з метою скоєння злочину, переконавшись у непомітності своїх дій для власника речей та інших сторонніх осіб, перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 в якому фактично проживає самостійно, зайшов до кімнати, в якій з його дозволу відпочивав товариш ОСОБА_7 , де шляхом вільного доступу здійснив крадіжку барсетки чорного кольору з вмістом грошових коштів в сумі 3500 гривень.

Після чого ОСОБА_4 скористався викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріального збитку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, передбачененого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

30 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що внесені відомості до ЄРДР під № 0001002 від 16 жовтня 2024 року, оскільки його вина підтверджується рядом зібраних доказів, наявних в матеріалах справи.

Водночас при відвідуванні місця мешкання ОСОБА_4 , під час опитування осіб, які мешкають в одному селі та відповідно до довідки наданої старостою Великобучківського старостинськкого округу встановлено, що підозрюваний за місцем мешкання останнім часом не проживає, зазвичай вів аморальний спосіб життя, ні з ким не спілкувався, засоби мобільного зв`язку у ОСОБА_4 відсутні.

На даний час ОСОБА_4 на виклики до слідчого не з`являється, про місце свого перебування жодним належним чином орган досудового розслідування не повідомляв, відомості про його можливе місцезнаходження у матеріалах кримінального провадження відсутні, що може свідчити про наміри ухилятися від слідства чи суду, а також від проведення будь-яких процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Однак, при врученні повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слідчий та прокурор в установленому законом порядку роз`яснювали права та обов`язки останньому.

Водночас в ході проведення оперативно-розшукових заходів пов`язаних з встановленням місця знаходження останнього, не було отримано інформації, яка б могла становити оперативний інтерес по справі.

«26» грудня 2024 року т.в.о. начальника відділення №1 СВ Красногралського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 зупинене досудове розслідування та оголошено підозрюваного у розшук, оскільки на той час місцезнаходження ОСОБА_4 було невідоме.

Для встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 органом досудового розслідування неодноразово надавалися доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України. Проведені оперативно-розшукові заходи не надали позитивних результатів та місцезнаходження встановлено не було. За місцем реєстрації ОСОБА_4 відсутній.

В зв`язку з чим ухвалою слідчого судді від 27.12.2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

09.04.2025 року ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, в даний час переховується від органів досудового розслідування, тому що підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно п.1, 4, 5 ст.177 КПК України існують ризики під час проведення досудового розслідування, а саме :

1. п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 5 до 8 років позбавлення волі, зник місця тимчасового мешкання та був оголошений у розшук.

3. п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

4. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його, оскільки, ОСОБА_4 має незначну репутацію серед місцевих жителів та своїх знайомих, оскільки, ніде не працює, місця реєстрації та місця мешкання не має, веде аморальний спосіб життя, мешкає на смітниках та хащах.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, необхідно брати до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їм злочину, може вдатися до відповідних дій.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.

Також сторона обвинувачення вбачає наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість останнього, перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілу та свідків з тією метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або вчинити інші злочини.

У відповідності з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого та ін.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи вище викладені ризики, вважає їх реальними та вважаючи, що є всі достатні підстави для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та його адвоката, які просили обрати міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.185 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

Згідно п.1, 4, 5 ст.177 КПК України існують ризики під час проведення досудового розслідування, а саме :

1. п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 5 до 8 років позбавлення волі, зник місця тимчасового мешкання та був оголошений у розшук 26.12.2024 року в якому перебував до виявлення працівниками поліції 09.04.2025 року.

3. п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

4. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його, оскільки, ОСОБА_4 має незначну репутацію серед місцевих жителів та своїх знайомих, оскільки, ніде не працює, місця реєстрації та місця мешкання не має, веде аморальний спосіб життя, мешкає на смітниках та хащах.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, необхідно брати до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їм злочину, може вдатися до відповідних дій.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.

Також суд вбачає наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілого та свідків з тією метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або вчинити інші злочини.

В судовому засіданні також було встановлено, що 30 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що внесені відомості до ЄРДР під № 0001002 від 16 жовтня 2024 року, оскільки його вина підтверджується рядом зібраних доказів, наявних в матеріалах справи.

Водночас при відвідуванні місця мешкання ОСОБА_4 , під час опитування осіб, які мешкають в одному селі та відповідно до довідки наданої старостою Великобучківського старостинськкого округу встановлено, що підозрюваний за місцем мешкання останнім часом не проживає, зазвичай вів аморальний спосіб життя, ні з ким не спілкувався, засоби мобільного зв`язку у ОСОБА_4 відсутні.

На той час ОСОБА_4 на виклики до слідчого не з`являвся, про місце свого перебування жодним належним чином орган досудового розслідування не повідомляв, відомості про його можливе місцезнаходження у матеріалах кримінального провадження відсутні, що може свідчити про наміри ухилятися від слідства чи суду, а також від проведення будь-яких процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Однак, при врученні повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слідчий та прокурор в установленому законом порядку роз`яснювали права та обов`язки останньому.

Водночас в ході проведення оперативно-розшукових заходів пов`язаних з встановленням місця знаходження останнього, не було отримано інформації, яка б могла становити оперативний інтерес по справі.

«26» грудня 2024 року т.в.о. начальника відділення №1 СВ Красногралського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 зупинене досудове розслідування та оголошено підозрюваного у розшук, оскільки на той час місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме.

Для встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 органом досудового розслідування неодноразово надавалися доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України. Проведені оперативно-розшукові заходи не надали позитивних результатів та місцезнаходження встановлено не було. За місцем реєстрації ОСОБА_4 відсутній.

09.04.2025 року ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції в іншому населеному пункті.

При цьому при затриманні ОСОБА_4 у нього було вилучено речовина рослинного походження, зовні схожа на наркотичну, про що були внесені відповідні відомості до ЄРДР за ч.1 ст.309 КК України.

Також в судовому засіданні прокурором було надано ряд витягів з ЄРДР про скоєння ряду інших злочинів по яких на даний час ОСОБА_4 не можливо було пред`явити підозру, оскільки останній переховувався від правоохоронних органів, його було оголошено у розшук, а останній був затриманий лише декілька годин тому по яким вже проведені відповідні експертизи та зібрано ряд доказів, щодо причепності останнього до вказаних кримінальних правопорушень.

Той факт, що ОСОБА_4 тривалий час переховувався від правоохоронних органів, підтверджується також поясненнями свідків, які тривалий час не бачили останнього за останнім місцем перебування та рапортами працівників поліції.

При цьому в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він знав від мешканців села в тому числі від своєї матері про те, що ним неодноразово цікавились працівники поліції в той час коли він був у розшуку, однак до правоохоронців так і не з`явився.

У відповідності з вимогами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого та ін.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи вище викладені ризики, вважає їх реальними та вважаючи, що є всі достатні підстави для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарі проти Молдови" N 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Згідно практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити підозрюваний.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_4 , скоїв тяжкий злочин, може переховуватись від суду та вже переховувався тривалий час, має змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного на підставі ухвали слідчого судді, відповідно до протоколу затримання від 09.04.2025 року, тобто з 14год. 30хв. 09.04.2025 роду і строк її дії в межах строку досудового розслідування, тобто до 23-59хв. 11.04.2025 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного підозрюваним та даних про його особу, суд застосовує її у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 181680грн.(60х3028грн).

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання підозрюваного та захисту про застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділення №1 СВ Берестинського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0001002 від «16» жовтня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строків досудовго розслідування, починаючи з 14год. 30хв. 09 квітня 2025 року до 23год. 59хв. 11 квітня 2025 року включно.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181680грн (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1