Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/116/25 за апеляційними скаргами захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.04.2025 включно з визначенням застави 331 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1002268 (один мільйон дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Воловець Воловецького району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, громадянина України, українця, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, у кримінальному провадженні № 0000281, відомості про яке 08.12.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого чи прокурора або суду; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби); утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 08.12.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000281 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 63-к від 23.08.2023 ОСОБА_6 призначений на посаду директора ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» приватного акціонерного товариства лікувальнооздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» .

Виконуючи визначені статутом дочірнього підприємства а саме розділом 4.8 директор (головний лікар) підприємства пунктами 4.8.1 безпосередньо керує діяльністю підприємства, несе персональну відповідальність за результати роботи підприємства,

-2-

виконання договорів і угод, укладених від імені підприємства; 4.8.3 забезпечує збереження і ефективне використання майно Товариства; 4.8.10 видає накази, інструкції, вказівки з питань, що входять до його компетенції, обов`язкові для виконання всіма працівниками підприємства; 4.8.11 приймає на роботу та звільняє з роботи працівників підприємства, затверджує їх посадові обов`язки.

Разом з тим, ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_10 , будучи службовими особами ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (), у період з 02.02.2024 по 30.06.2024 внаслідок самовільного користування надрами, незаконно видобули вуглекислі мінеральні води, придатні для внутрішнього та зовнішнього лікування, а також для промислового розливу, в частині підділянки «Санаторію «Сонячне Закарпаття» ділянки «Нова Поляна» Полянського родовища, зі свердловин № 10-к (р), 13-р в загальному об`ємі 26100,0 м3, внаслідок чого розмір збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами становить 644269365 грн.

10.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів з можливістю внесення застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При визначенні щодо ОСОБА_6 застави, слідчий суддя врахував положення ч. 3 ст. 183 КПК України, тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 та прийшов до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 331 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка на його думку буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків визначених КПК України.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді від 18.02.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, або визначити розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги захисник стверджує про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри з огляду на невідповідність координат водозабірних свердловин та неправильність обчислення розміру збитків. Крім того, ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені. Слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні

-3-

зв`язки, постійне місце проживання, здійснює догляд за батьками похилого віку, з яких батько є особою з інвалідністю І групи. Разом з тим, визначений ОСОБА_6 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану, і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також порушує питання про скасування ухвали слідчого судді від 18.02.2025 та постановлення нової ухвали про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, або з визначенням розміру застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Аналогічним чином, вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри з огляду на невідповідність координат водозабірних свердловин та неправильність обчислення розміру збитків, недоведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, бездоганну репутацію, постійне місце проживання та роботи, здійснює догляд за батьками похилого віку, з яких батько є особою з інвалідністю І групи. Разом з тим, визначений ОСОБА_6 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану, з огляду на розмір заробітної плати ОСОБА_6 і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг захисників, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

-4-

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 08.12.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000281 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

10.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 18.02.2025 за клопотанням клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 12.04.2025 та визначено заставу 331 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1002268 (один мільйон дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн.

-5-

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом про результати НСРД від 05.03.2024, протоколом про результати НСРД від 27.03.2024, протоколом про результати НСРД від 07.05.2024, протоколами про результати НСРД від 13.05.2024, протоколами про результати НСРД від 13.06.2024, протоколами про результати НСРД від 15.08.2024, протоколом про результати НСРД від 10.05.2024, протоколом про результати НСРД від 02.08.2024, протоколами огляду місцевості від 20.06.2024, протоколами обшуку від 04.07.2024, протоколом допиту свідка від 31.07.2024, висновком експерта за

-6-

результатами проведення судової трасологічної експертизи від 27.08.2024 № 2799-Е, висновком експерта за результатами проведення судової трасологічної експертизи від 27.08.2024 № 2800-Е, листом Держгеонадра від 24.01.2025, розрахунком розміру збитків, заподіяних внаслідок самовільного користування надрами, протоколами допиту свідків від 12.09.2024, каталогом координат водозабірних свердловин № 8-к(р), 10-к(р), 13-р, технічним звітом з виконання топографо-геодезичних вишукувань на об`єктів «Свердловина № 13 для видобування мінеральних вод в с. Яківське», технічним звітом з виконання топографо-геодезичних вишукувань на об`єктів «Свердловина № 10 для видобування мінеральних вод в с. Яківське», протоколами огляду місцевості від 30.08.2024, протоколом допиту свідка від 11.10.2024, висновком за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 4824-Е від 27.01.2025 та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Тому, доводи апеляційних скарг про те, що додані до клопотання докази не є достатніми для підтвердження причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства та наслідки, які настали, а також

-7-

існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог ст. 194 КПК України, врахував обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, дають підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до вчинення дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

-8-

Не спростовують висновків слідчого судді про доведеність указаних ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання і під вартою, і посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, несудимий, а також здійснює догляд за батьками похилого віку, один з яких є особою з інвалідністю І групи. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б свідчили про відсутність будь-яких інших осіб із числа членів сім`ї чи родини підозрюваного, які можуть здійснювати догляд за батьками підозрюваного.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також стороною захисту не надано таких доказів, у тому числі про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про неможливість тримання його під вартою.

Окрім того, колегія суддів констатує, що всупереч доводів апеляційних скарг, визначений слідчим суддею підозрюваному розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, роль підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, розмір завданої злочином майнової шкоди, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі саме 331 прожитковий мінімум для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, безпідставними і такими, що не впливають на висновки слідчого судді у частині визначення розміру застави та не дають підстав для зменшення такого, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану, і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави.

-9-

Тому, апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 331 прожитковий мінімум для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційних скарги сторони захисту щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано таких доказів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2025 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді