№ 1-кп/317/229/2025
№ 317/6056/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора та захисника щодо запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000564 у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше в силу статті 89 КК України не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 307 КК України.

Прокурором в судовому засіданні подане письмове клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки на даний момент продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисником обвинуваченого, адвокатом ОСОБА_4 до суду подане письмове клопотання про заміну запобіжного заходу, обраного його підзахисному, на домашній арешт або зменшення розміру застави. Клопотання обґрунтоване тим, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і його застосування до обвинуваченого має відповідати наявним у кримінальному провадженні ризикам. В даному кримінальному провадженні фактично відсутні ті ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчим суддею. Зазначив, що під час тримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі стан його здоров`я суттєво погіршився. Оскільки отримати належну медичну допомогу в умовах попереднього ув`язнення ОСОБА_5 не може, захисник просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави з 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, до 40 таких мінімумів.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора та просив суд змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Зазначив, що під час перебування в слідчому ізоляторі стан його здоров`я погіршився. Він неодноразово звертався до адміністрації слідчого ізолятора, але надана йому допомога не була належною. Підтримав клопотання свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечив проти клопотання прокурора, зазначивши, що це клопотання фактично копіює клопотання, яке подавалось обвинуваченням раніше. Ризики, зазначені в ньому, викладені формально та не підтверджені доказами у справі. Прокурором не обґрунтована неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Також прокурором не зазначено, чому забезпечити кримінальне провадження здатна лише застава у її максимальному розмірі, що визначений законом, а не в іншому, меншому розмірі. Підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Суд, розглянувши клопотання та вислухавши учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Діяння, скоєння якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , відноситься до тяжких злочинів. Враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому, та можливість його впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, міра основного покарання, встановлена санкцією ч. 1 ст. 307 КК України, яка інкримінується ОСОБА_5 , визначена законодавцем безальтернативно у вигляді позбавлення волі на певний строк та встановлена у розмірі від чотирьох до восьми років, тобто відповідно до статті 12 КК України цей злочин є тяжким. Вказана обставина створює обґрунтований ризик вважати, що для уникнення покарання, яке може бути призначене судом в тому разі, якщо прокурор під час судового розгляду доведе винність ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням, останній може переховуватись від суду. На даний момент жодна з обставин кримінального провадження не свідчить про нівелювання цього ризику, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, в даному кримінальному провадженні ще не допитувались свідки, які зазначені в обвинувальному акті та на яких обвинуваченим ОСОБА_6 може бути вчинений вплив. Враховуючи необхідність безпосереднього допиту свідків в суді, що встановлена статтею 23 КПК України, суд не може вважати ризик впливу обвинуваченого на них, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким, що суттєво зменшився з плином часу. При цьому суд не може погодитись з доводами клопотання захисника щодо неможливості впливу на свідків, двоє з яких є працівниками поліції, двоє понятими, і один власником приміщення, де проводився обшук, оскільки місце роботи свідків у поліції та їх процесуальний статус як понятих або власника приміщення, в якому проводились слідчі дії, не виключає можливість впливу на них з боку обвинуваченого.

В той же час суд не може погодитись з доводами клопотання прокурора щодо наявності в даному кримінальному провадженні ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо можливої злочинної діяльності обвинуваченого в контексті скоєння інших кримінальних правопорушень. Обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий і у суду відсутня будь-яка інформація щодо наявності інших кримінальних проваджень відносно нього. Таким чином, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні не підтверджений.

Враховуючи викладене, в даному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено приписами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутацію та наявність судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, які були застосовані до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру або обвинувального акту у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа а також наявність вагомих доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності та в поєднанні з оцінкою ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо застосувати такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, оскільки він не здатний запобігти наявним ризикам.

Питання щодо взяття ОСОБА_5 на поруки, під час розгляду клопотання не ставилось особами, які могли б взяти його на поруки.

Не може також бути застосований на даній стадії кримінального провадження до ОСОБА_5 такий запобіжний захід, як домашній арешт, оскільки цей запобіжний захід, на думку суду, не здатний запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні зокрема ризику ухилення від явки до суду та ризику впливу на свідків в тій чи іншій формі.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи клопотання прокурора та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший, більш м`який запобіжний захід, не в змозі запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам. Відповідно клопотання захисника в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

При цьому суд, враховуючи доводи клопотання захисника вважає можливим зменшити розмір застави, визначений раніше слідчим суддею. На думку суду сума у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка визначена у клопотанні захисника, буде достатньою для забезпечення даного кримінального провадження у разі її внесення обвинуваченим або іншою особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів до 10 березня 2025 року включно.

Визначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області.

Обвинувачений або заставодавець має право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суддю Запорізького районного суду Запорізької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1