ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1111/25 Справа № 182/193/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених у кримінальному провадженні № 0000038 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.03.2025 року включно кожному,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської областіперебуває кримінальне провадження за обвинуваченням 17 осіб, зокрема ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_11 24.01.2024 р. вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави Печерським районним судом м. Києва.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_12 23.01.2024 р. вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави Печерським районним судом м. Києва.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 24.01.2024 р. вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави Печерським районним судом м. Києва.

Обвинуваченій ОСОБА_10 23.01.2024 р. вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави Печерським районним судом м. Києва.

Обвинуваченому ОСОБА_13 23.01.2024 р. вперше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави Печерським районним судом м. Києва.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 рокупродовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до 27.03.2025 року включно з визначенням застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 908 400 грн. для кожного обвинуваченого.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ,вказує, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б підтверджували ризики, зазначені в ст. 177 КПК України. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обрати інший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання у м. Нікополі із застосуванням електронного засобу контролю особи; в разі продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 ,звертає увагу суду на те, що до клопотання прокурора про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_14 не надано додатків, котрі б підтверджували ризики, на які посилається сторона обвинувачення. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обрати інший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання у м. Нікополі із застосуванням електронного засобу контролю особи; в разі продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

В своїй апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 захисник ОСОБА_6 вказує, що прокурором не наведено жодних доказів, які б підтверджували ризики, зазначені в ст. 177 КПК України. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обрати інший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання останнього до моменту затримання із застосуванням електронного засобу контролю особи; в разі продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 ,звертає увагу на те, що до клопотання прокурора про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 не надано додатків, котрі б підтверджували ризики, на які посилається сторона обвинувачення. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обрати інший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання у м. Покров Дніпропетровської області із застосуванням електронного засобу контролю особи; в разі продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , не погоджується з висновками суду, вважає, що рішення суду першої інстанції не містить відповідного та достатнього обґрунтування. Крім того, зазначає, що обвинувачений більше року тримається під вартою, відтак сторона захисту вважає, що така надмірна тривалість є невиправданою. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 28.01.2025 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 суд дійшов висновку про доцільність продовження запобіжних заходів, обґрунтувавши їх у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обґрунтовано підозрювалися, а наразі обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, суд зазначив, що обвинуваченим доцільно продовжити дію обраного щодо них запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме:

Ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_9 :

ризик переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (позбавлення волі на строк до 12 років), крім того ОСОБА_9 обвинувачується в участі у злочинній організації, всі учасники якої на даний момент не встановлені, тому враховуючи сталість злочинної організації та зв`язки її членів в кримінальному середовищі, обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Існує ризик незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, зокрема, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії, направлені на примушення до змін наданих раніше свідчень допитаними особами. Суд може ґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 КПК України та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбуренням осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисник версій. Окрім цього, перебуваючи на волі обвинувачений може попередити інших учасників злочинної організації, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію невинуватості у злочинах.

Продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що обґрунтовується тим, що обвинувачений згідно матеріалів кримінального провадження приймав участь у злочинній організації, учасники якої тривалий час систематично здійснювали протиправну діяльність, пов`язану із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин з метою отримання доходів й перебуваючи на волі зможе і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

На думку колегії суддів, обраний та продовжений щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченої ОСОБА_10 :

обвинувачена може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях (позбавлення волі на строк до 12 років), також обвинувачена, перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності зможе вжити заходи щодо змови з іншими учасниками, які на даний час не встановлені, так як обвинувачується в участі у злочинній організації.

Відносно обвинуваченої існує ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, так як обвинувачена, перебуваючи на волі може примусити до зміни наданих раніше свідчень осіб, які вже були допитані, за для уникнення кримінальної відповідальності. Колегія суддів наголошує, що суд ґрунтує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 КПК України та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Продовжує існувати ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як перебуваючи на волі, обвинувачена, шляхом створення штучних доказів та вмовлянням інших осіб до дачі завідомо неправдивих показань може в подальшому використовувати їх за для висунення захисних версій. А також, не відпали підстави вважати, що обвинувачена може попередити інших учасників, які на даний час не встановлені, повідомити їм відповідні настанови та поради, та обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості.

Існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому вона обвинувачується, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження їй інкримінується, що тривалий час, на постійній основі вона здійснювала протиправну діяльність, передбачену ст. 307 КК України та перебуваючи на волі зможе продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченої ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_11 :

ОСОБА_11 обвинувачується в участі у злочинній організації, всі учасники якої на даний момент не встановлені, враховуючи сталість та зв`язки злочинної організації в кримінальній сфері, обвинувачений може намагатися уникнути кримінальної відповідальності. Також колегія суддів, враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (позбавлення волі на строк до 12 років).

Існує ризик впливу обвинуваченого на свідків та інших обвинуваченихв рамках даного кримінального провадження, адже перебуваючи на волі обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на допитаних раніше осіб шляхом примушення їх до зміни наданих раніше свідчень, розуміючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню може проявлятися у тому, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе попередити інших учасників злочинної організації, які наразі не встановлені органом досудового розслідування та обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості. Також може підбурювати інших осіб, які не є свідками кримінального правопорушення для дачі завідома неправдивих свідчень.

Продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, так як обвинуваченому інкримінується участь у злочинній організації довгий час, систематично реалізовуючи протиправну діяльність, пов`язану із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин з метою отримання прибутку, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_11 зможе і надалі вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_12 :

ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинених у складі злочинної організації, за попередньою змовою, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Останній, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, може переховуватися від суду. Крім того, всі учасники злочинної організації на даний момент не встановлені та враховуючи зв`язки її членів в кримінальному колі може спробувати уникнути кримінальної відповідальності.

Наявність ризику впливу на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе та своїх спільників може вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень вже допитаними особами. Колегія суддів також зазначає, що при встановлені наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду, усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе попередити не встановлених наразі органом досудового розслідування інших учасників злочинної організації та надати їм настанови щодо подальших спільних дій.

Продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтований тим, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, враховуючи, що він обвинувачується в участі протягом тривалого часу у злочинній організації, виконуючи протиправну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин з метою отримання доходів.

Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_13 :

ризик переховуватися від суду обґрунтовується тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (зокрема позбавлення волі на строк до 12 років). Також враховуючи те, що ОСОБА_13 обвинувачується в участі в злочинній організації, використовуючи її зв`язки в кримінальному середовищі, він зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених, оскільки в разі звільнення з-під варти обвинувачений буде мати реальну можливість впливати на свідків або інших обвинувачених шляхом спонукання їх до надання неправдивих свідчень та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Наявність ризику іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню може бути проявленим у створенні неправдивих доказів, окрім цього, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе знайти інших учасників злочинної організації, які на даний час не встановлені за для обговорення з ними подальших дій.

Існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як на даний час ОСОБА_13 є особою, відносно якої судом розглядаються обвинувачення у вчиненні ряду злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин з метою отримання коштів за їх збут, тобто перебуваючи на волі, він зможе надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_13 ..

Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних речовин, в участі в злочинній організації, що вказує на поширення обвинуваченими такого негативного соціального явища як наркоманія. Тому при застосуванні запобіжних заходів суд враховує дану обставину в якості фактору, який невілює застосування іншого запобіжного заходу.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.1999 р. № 7рп зазначив, що кримінальну відповідальність слід розглядати як особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється реагування держави на вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає офіційну оцінку відповідними державними органами поведінки особи як злочинної. Підставою кримінальної відповідальності є наявність у діяннях особи складу злочину, передбаченого кримінальним законом. Це форма реалізації державою правоохоронних норм, яка, в кінцевому підсумку, як правило, полягає в застосуванні до особи, що вчинила злочин, конкретних кримінально-правових заходів примусового характеру через обвинувальний вирок суду.

У зв`язку з наведеним вище, позиція сторони захисту щодо зміни ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжного заходу не є виключною чи обов`язковою обставиною, оскільки це суперечить принципу реагування держави на вчинений злочин.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який, посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у рішеннях Кудла проти Польщі та МакКей проти Сполученого Королівства констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин обвинувачені безумовно можуть використати звільнення з-під варти як шанс втекти від слідства та суду, щоб в такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи відносно тривалого перебування обвинувачених під вартою не є такими, що тягнуть за собою скасування або зміну рішення суду першої інстанції, адже запобіжний захід слугує процесуальним важелем виконання обвинуваченими своїх обов`язків і саме такі обмеження забезпечать належну процесуальну поведінку обвинувачених, також, враховуючи значний обсяг провадження, колегія суддів зазначає, що 1 рік 1 місяць тримання під вартою не можна вважати надмірною тривалістю перебування під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів вказує, що наразі достатніми та належними підставами застосування до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наразі не зменшились.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і виключити ризики, пов`язані із звільненням їх з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до 27.03.2025 року включно кожному залишити без змін.

Судді: