Справа № 357/1684/21
У Х В А Л А

05.02.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заперечення проти обвинувального акту та повернення його прокурору захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000063 внесеному до ЄРДР 06.10.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0000063 внесеному до ЄРДР 06.10.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із запереченням проти обвинувального акту та просить його повернути прокурору. Вважає, що обвинувальний акт складений з порушеннями вимог закону, він містить велику кількість розбіжностей і суперечностей, неточностей, стосовно одних і тих же обставин, внаслідок чого обвинувачення має неконкретний і нечіткий характер. Реєстр матеріалів досудового розслідування є не повним та не містить всіх передбачених законом відомостей. Даний обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення, в ньому відсутні розрахунки заподіяної шкоди, які впливають на правову кваліфікацію. Вказує на передчасність завершення досудового розслідування, без зібрання всього обсягу доказів у провадженні. Наголошує на порушенні, на його думку, строку досудового розслідування. Повідомляє про безпідставне виділення матеріалів досудового розслідування в інше провадження. Зазначає про відсутність в обвинувальному акті повних відомостей потерпілої особи. Стверджує, що у порушення вимог закону обвинувальний акт підписаний двома прокурорами. На думку сторони захисту, недоліки наданого до суду обвинувального акту фактично перешкоджають призначенню його до судового розгляду та грубо порушують права ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на захист, а відтак він підлягає поверненню прокурору.

В підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги свого заперечення та просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Адвокат ОСОБА_7 зазначив, що обвинувальний акт містить недоліки, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні деякі відомості, підтримує заперечення свого колеги та просить повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Прокурор вважав доводи заперечення проти обвинувального акту та повернення його прокурору безпідставними, просив відмовити у його задоволенні. Наголосив що вказаний обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам закону, а обставини на які посилається сторона захисту, не є підставами для повернення обвинувального акту.

Заслухавши думки захисників, обвинувачених, позицію прокурора, дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали, необхідні для вирішення клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд, крім іншого, має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Порядок складання обвинувального акту, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту передбачено ст. 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, що повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору, визначені п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Статтями 109, 291 КПК України передбачено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог. Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Даний обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме згідно з положеннями ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті відображено всі необхідні відомості, які він має містити, зокрема викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності чіткого формулювання обвинувачення, то слід зазначити, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Що стосується доводів сторони захисту на передчасність завершення досудового розслідування, без зібрання всього обсягу доказів у провадженні порушенні, на їх думку, строку досудового розслідування, безпідставне виділення матеріалів досудового розслідування в інше провадження, відсутність, на їх думку, в обвинувальному акті повних відомостей потерпілої особи, то вказані обставини відповідно до вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту.

Твердження сторони захисту про підписання обвинувального акту двома прокурорами, що є істотним порушенням вимог закону, та підставою для повернення обвинувального акту, то вказані доводи не ґрунтуються на вимогах закон, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Таким чином, підписання обвинувального акта прокурором відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження наявні клопотання сторони захисту, в яких також було заявлено вимоги щодо повернення обвинувального акту прокурору на доопрацювання. При цьому судом встановлено, що мотиви та підстави клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту повністю ідентичні мотивам та підставам його раніше поданим клопотанням.

За результатами розгляду клопотання Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було постановлено ухвалу від 05.07.2021 року, якою обвинувальний акт повернуто на доопрацювання прокурору.

У той же час на вказану ухвалу суду прокурором було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду. За результатами розгляду апеляційної скарги Київським апеляційним судом було постановлено ухвалу від 21 вересня 2022 року, якою апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.07.2021 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції .

Таким чином, судом встановлено, що підстави для повернення обвинувального акту, на які посилається захисник ОСОБА_4 у своєму клопотанні, були предметом розгляду як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, за результатами чого було констатовано відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та можливість здійснення судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовим елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, вимоги та особливості якого знаходять свій вияв в межах відправлення правосуддя та стосуються властивостей судових рішень, ухвалених в межах національної судової системи.

Однією з вимог принципу правової визначеності є остаточність та виключність судового рішення, яке набрало законної сили. Остаточність та виключність судового рішення як його властивості вимагають, щоб обставини та факти, які встановлені судовим рішенням, висновки щодо них, зроблені судом, у подальшому не були предметом розгляду, перегляду, оскарження чи скасування, крім випадків реалізації права учасників справи на оскарження судового рішення, що здійснюється у порядку, який встановлюється процесуальним законодавством. Зазначені вимоги також передбачають, що висновки, зроблені в судовому рішенні, яке набрало законної сили, є обов`язковими для учасників відповідної справи.

Розгляд обставин та фактів, які були предметом розгляду в остаточному судовому рішенні, перегляд остаточного судового рішення, оспорювання висновків, викладених у ньому, заперечення цих висновків у будь-який інший спосіб, крім як у порядку апеляційного та касаційного оскарження, буде суперечити принципу правової визначеності, верховенства права та призведе до втрати судовим рішенням своєї сутності як такого.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що фактично в межах даного кримінального провадження підстави, мотиви та доводи щодо необхідності повернення обвинувального акту, які зазначаються у клопотанні захисника ОСОБА_4 вже були предметом розгляду, та описані зокрема в ухвалах Білоцерківського міськоайонного суду Київської області від 05.07.2021 року та Київського апеляційного суду від 21.09.2022 року. Твердження сторони захисту, що апеляційний суд належним чином не перевірив законність ухвали районного суду, не грунтуються на вимогах закону. Крім того, суд першої інстанції не вправі вдаватися до оцінки ухвали суду апеляційної інстанції. Вказана ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, оскарженню не підлягає, внаслідок чого у відповідності до вимог процесуального законодавства набирає законної сили з моменту її проголошення. Тому вказана ухвала володіє всіма ознаками остаточності та виключності.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за доцільне зазначити, що розгляд доводів, мотивів, обставин та фактів клопотання про повернення обвинувального акту, які були предметом розгляду в ухвалі суду апеляційної інстанції, яка не скасована та набрала законної сили, а тим більше перегляд висновків суду апеляційної інстанції щодо тих самих підстав клопотання про повернення обвинувального акту та їх оспорювання буде суперечити як принципу верховенства права, так і засадам національного судочинства, зокрема, принципу обов`язковості судового рішення для всіх учасників справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в запереченні проти обвинувального акту та повернення його прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314-316, 369, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заперечення проти обвинувального акту та повернення його прокурору захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000063 внесеному до ЄРДР 06.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_8