УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 562/2969/22

Провадження № 51- 5169 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року щодо останнього,

установив:

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Також у вироку суд вирішив питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, за результатами розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 , вирок змінено. Виключено з вироку обставину, що обтяжує покарання -«покликання на неодноразовість реалізації наркотичного засобу». В решті вирок залишено без зміни.

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень і встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те що він, усупереч вимогам ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» із змінами внесеними ЗУ 3528-IX від 21.12.2023, у невстановлені органом досудового розслідування час та місце, незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб - канабіс, зазначений у Таблиці II списку № 1, наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено.

13 жовтня 2022 року близько 15 год, перебуваючи на вул. Михайла Грушевського в м. Здолбунів Рівненської області, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, збув, шляхом продажу, особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 за грошові кошти 1 700 грн наркотичний засіб канабіс, масою 9, 134 г.

Також, 25 жовтня 2022 року приблизно 18 год, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у тому ж місці, збув тій самій особі за грошові кошти у сумі 1 500 наркотичний засіб канабіс, масою 8,146 г.

У касаційній скарзі захисник наводить доводи щодо незаконності та необґрунтованості рішень судів першої та апеляційної інстанцій та порушує питання про їх скасування і призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування своїх вимог вказує про неповноту судового розгляду та вважає обставинами, що виключали участь судді першої інстанції у цьому проваджені те, що суддя ухвалив обвинувальний вирок, дійшовши висновку про достатність інших доказів винуватості засудженого, не допитавши свідка ОСОБА_6 від допиту якої прокурор відмовився. Зазначені захисником обставини викликають сумнів у неупередженості судді. Адвокат вказує, що суддя зобов`язаний був заявити самовідвід.

Вважає, що апеляційний суд, безпідставно залишив апеляційні скарги без задоволення, в яких, зокрема, зазначалось про порушення судом першої інстанції вимог ст. 410 КПК України, не перевірив належним чином її доводів та не навів мотивів для їх спростування.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у ній мотивів, з огляду на таке.

За змістом касаційної скарги захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте обґрунтовує свої вимоги через неповноту судового розгляду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни судових рішень в апеляційному порядку, згідно з вимогами ст. 409 КПК України.

Отже вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Зазначені у касаційній скарзі доводи захисника стосовно незаконності рішення суду першої інстанції з підстав неповноти судового розгляду, під час якого, на думку скаржника, залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, були предметом апеляційного розгляду.

За перевіркою матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог захисника і засудженого та, виключивши із вироку обставину, що обтяжує покарання, фактично, - вчинення кримінального правопорушення повторно, дійшов висновку про безпідставність інших вимог сторони захисту.

Відхиляючи інші доводи апеляційних скарг щодо: провокації злочину, неповноти судового розгляду та посилання сторони захисту на те, що суддя зобов`язаний був заявити самовідвід з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, апеляційний суд у своєму рішенні навів докладні мотиви прийнятого рішення та зазначив підстави, з яких доводи сторони захисту визнав необґрунтованими.

Переглядаючи вирок з підстав відповідності вимогам ст. 370 КПК України, апеляційний суд в ухвалі зазначив, суд першої інстанції перевірив дотримання норм процесуального закону під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, оперативна закупна здійснювалась лише з метою отримання доказів здочинної діяльності ОСОБА_5 пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, провокації не було встановлено. Крім того засуджений заперечував вчинення ним кримінальних правопорушень та одночасно вказував про те, що його спровокували, що суперечило суті провокації.

Також, з посиланням на практику ККС у складі ВС (постанова від 28 березня 2024 року у справі № 397/430/20), апеляційний суд вказав, захист від провокації обов`язково передбачає, що засуджений визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, але стверджує, що про скоєне внаслідок незаконного підбурювання з боку працівників поліції. Проте з огляду на обставини цієї справи показання засудженого суперечливі, а тому судом першої інстанції правильно оцінені як такі, що, вказують на спосіб захисту та намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, розглянувши доводи апеляційних скарг про здійснення провадження без допиту свідка ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції врахував, що прокурор відмовився від свого клопотання про допит цієї особи, покликаючись на відсутність свідка в межах України. Тому, з урахуванням наявності інших доказів, які підтверджували вчинені засудженим діяння, та які узгоджувались із показаннями свідка наданими нею під час досудового провадження, суд ухвалив обвинувальний вирок на підставі доведеної у ході судового розгляду винуватості засудженого у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Встановивши наведене, апеляційний суд, визнав безпідставними посилання сторони захисту на те, що суддя зобов`язаний був заявити самовідвід з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки свідок не був допитаний у суді першої інстанції, а суддя обґрунтував свої висновки в обвинувальному вироку іншими доказами.

Окрім того у ході судового розгляду захисник не заявляв відвід судді з наведених в апеляційній скарзі підстав, а висновки суду першої інстанції щодо встановлення винуватості засудженого у вчинені ним кримінального правопорушення, ґрунтуються на підставі досліджених судом першої інстанції доказів, які відповідають критеріям ст. 94 КПК України.

Здійснивши апеляційний розгляд відповідно до вимог ст. 404, 405 КПК України, в межах вимог апеляційних скарг, суд належно перевірив доводи сторони захисту, не встановивши процесуальних порушень під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_5 .

Згідно із положеннями ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками наведеними в рішенні апеляційного суду щодо законності вироку та вважає, ухвала Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з доводів наведених у касаційній скарзі та наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, колегія судів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року щодо останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3