Справа № 756/1366/25
Номер провадження № 1-кп/756/1055/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 29.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003968, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 28.12.2024, близько о 22:20 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля ресторану під назвою «Докер Паб», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 25, побачив транспортний засіб, легковий автомобіль марки «КІА», моделі «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, який був припаркованим без нагляду із незачиненими дверима та заведеним двигуном.

У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою здійснення поїздки по власних справах.

Реалізуючи наведений умисел, ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до транспортного засобу, сів у середину салону легкового автомобіля марки «КІА» моделі «Magentis», на місце водія та почав керувати транспортним засобом, а саме поїхав від місця його первинного знаходження, чим довів свій умисел до кінця.

Під час досудового розслідування було встановлено, що вартість транспортного засобу - легкового автомобіля марки «КІА», моделі «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , складає 283 407 грн, що становить понад ста, але не більше двохсот п`ятдесяти, неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком на 3 роки відповідно до положень статей 75, 76 КК України. При цьому прокурор просив урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Також прокурор просив урахувати, що хоча ОСОБА_4 і визнав винуватість в учиненні кримінального правопорушення, щиро кається, засуджує свою протиправну поведінку, однак існує обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого - учинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 28.12.2024 перебував біля ресторану під назвою «Докер Паб», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 25, у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки шукав автомобіль, бо необхідно було повертатись до дому, побачив транспортний засіб легковий автомобіль марки «КІА», моделі «Magentis», який був припаркований та в який вирішив сісти. Відчинивши двері наведеного легкового автомобіля, побачив, що в середині салону нікого не має, а транспортний засіб перебуває в заведеному стані, у зв`язку з чим, сів за кермо та поїхав до дому. Однак після викрадення транспортного засобу був затриманий працівниками поліції, а тому викрадене майно було повернуто власнику.

Крім того ОСОБА_4 пояснив, що свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку, у зв`язку з чим, просив вибачення у потерпілого та відшкодував останньому моральну шкоду.

Просив також урахувати, що це сталось через збіг тяжких, для нього, сімейних обставин. Оскільки внаслідок воєнного стану він втратив роботу, а перед цими подіями, втратив і родину бо дружина з дитиною його залишили та виїхали за кордон. Наразі живе сам за місцем роботи, працюючи сторожем.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо позиції обвинуваченого, зокрема щодо визнання винуватості, просив призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, бо уважав, що його підзахисний розкаявся, визнав обставини, як і надав викривальні покази відносно себе на стадії досудового розслідування у вчиненні злочину.

2.1.4. Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні просив призначити покарання на розсуд суду, уважав доведеним обвинувачення поза розумним сумнівом, підтвердив завдану йому моральну шкоду обвинуваченим, яку останній відшкодував у розмірі 5000,00 грн. При призначення покарання просив не призначати суворе покарання.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження (надані в судовому засідання показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавленим права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. При цьому також в судовому засіданні встановлено, що хоча потерпілому і не завдано матеріальної шкоди, і потерпілий не пред`являв до обвинуваченого позовних вимог, обвинувачений за домовленістю з потерпілим здійснив відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди. Указана обставини є такими, що дають суду підстави для їх врахування в якості таких, що пом`якшують покарання.

3.3. Також у судовому засіданні встановлено обставини, які відповідають вимогам ст.67 КК України, зокрема учинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що вказано в обвинувальному акті, а також підтверджено обвинуваченим в судовому засіданні.

3.4. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, а обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України - учинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме транспортним засобом вартість якого становить 283 407 грн. Наслідки вчинення злочину, що завдана шкода хоча і відшкодована шляхом повернення майна, але лише завдяки діям органу досудового розслідування. При цьому, потерпілий не має претензії матеріального характеру, бо обвинувачений частково відшкодував завдану ним шкоду у розмірі 5000,00 грн, що не заперечувалось учасниками судового провадження.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має повну загальну середню освіту, працевлаштований, хоча неофіційно, надав згоду на скорочений розгляд кримінального провадження, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував.

Бере до уваги суд також і особистісні сімейні обставини, які згідно з наданими в судовому засіданні показаннями обвинуваченим значною мірою вплинули на останнього, та у тому числі стали тригером для учинення кримінального правопорушення.

4.3. Установлені в судовому засіданні обставини не дають підстав для призначення покарання обвинуваченому в порядку статей 69-1, 75 КК України.

4.4. Отже, вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, їх наслідків, особистість обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у суду наявні підстави для призначення покарання ОСОБА_4 в виді позбавлення строком на 5 років без конфіскації майна, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки.

4.5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1 У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовано, а сторони кримінального провадження не заявляли клопотання про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, а отже і суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. При цьому, суд ураховує, що ОСОБА_4 було затримано 28.12.2024, у порядку ст. 208 КПК України, 30.12.2024 застосовано запобіжний захід у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , який діяв до 18.04.2025

З цих підстав, у порядку ст. 72 КК України слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 28.12.2024 до 30.12.2024 (оскільки 31.12.2024 зараховується в строк тримання під вартою), виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі, а також строк цілодобового домашнього арешту, починаючи з 31.12.2024 до 18.04.2025, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 3 (трьом) дням цілодобового домашнього арешту відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

5.3. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема:

- цифрові носії інформації для лазерних систем зчитування - DVD-R, CD-R диски, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування Оболонської окружної прокуратури міста Києва, слід залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання;

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Kia», моделі «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (номер шасі) - НОМЕР_2 , ключ від транспортного засобу, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , слід залишити у володінні останнього;

- мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 7», мобільний телефон марки «Nokia», дві пари (зв`язки) ключів, які передано адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , для передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , слід залишити у володінні останнього;

- змиви з ручки передніх лівих дверей транспортного засобу, мікрооб`єкти з переднього сидіння транспортного засобу, два сліди папілярних узорів, що вилучені з зовнішньої сторони двері транспортного засобу, що перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід знищити.

5.5. Процесуальні витрати, а саме витрати на проведення автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/517-АВ від 16.01.2025 у сумі 4775,40, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Зарахувати в якості відбутого за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 28.12.2024 до 30.12.2024, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі, а також строк цілодобового домашнього арешту, починаючи з 31.12.2024 до 18.04.2025, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 3 (трьом) дням цілодобового домашнього арешту відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/517-АВ від 16.01.2025 у сумі 4775,40 грн, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- цифрові носії інформації для лазерних систем зчитування - DVD-R, CD-R диски, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування Оболонської окружної прокуратури міста Києва - залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання;

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Kia», моделі «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (номер шасі) - НОМЕР_2 , ключ від транспортного засобу, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити у володінні останнього;

- мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 7», мобільний телефон марки «Nokia», дві пари (зв`язки) ключів, які передано адвокату ОСОБА_5 для передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього;

- змиви з ручки передніх лівих дверей транспортного засобу, мікрооб`єкти з переднього сидіння транспортного засобу, два сліди папілярних узорів, що вилучені з зовнішньої сторони двері транспортного засобу, що перебувають в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1