Справа № 307/555/25
Провадження №1-кс/307/103/25
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

17 лютого 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України у Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 02 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_5 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під час дії воєнного стану, який постановлено ввести в Україні указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з неодноразовим продовженням такого та який продовжував діяти на момент вчинення, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , через державний кордон України з Румунією.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом отримання коштів за незаконне переправлення особи через державний кордон України, ОСОБА_5 за попередньою вказівкою невстановленої особи, узгодив в телефонному режимі з ОСОБА_7 прибуття останнього до місця незаконного перетину кордону, а саме с. Луг Рахівського району. Надалі, 14 лютого 2025 року, біля 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 , а саме підсів до останнього до маршрутного автобуса на автобусній зупинці в с-щі Великий Бичків Рахівського району. Надалі, ОСОБА_5 вийшовши разом з ОСОБА_7 на автобусній зупинці в с. Луг Рахівського району, реалізовуючи свій злочинний умисел, провів останнього до адреси свого проживання в АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 вказівки та поради з приводу перетину кордону України, а саме через русло річки Тиса, яке примикає до тильної сторони вище вказаного дворогосподарства та знаходиться на відстані біля 50 метрів від житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_5 . Надалі, узгодивши вартість вказаної послуги, при передачі грошових коштів, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були викриті працівниками УСБУ в Закарпатській області спільно з працівниками ОРВ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 лютого 2025 в ході проведення огляду місця події на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 5 000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США в кількості 50 штук із серійним номером РІ90061732А, та мобільний телефон марки "Redmi", моделі "9C" IMEI1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_3 та карткою оператора мобільного зв`язку "Лайфсел" НОМЕР_4 .

15 лютого 2025 року постановою слідчого вказані предмети були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001 від 02 січня 2025 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна: грошових коштів в загальній сумі 5 000 доларів США, купюрами номіналом 10 доларів США в кількості 50 штук із серійним номером РІ90061732А, та мобільного телефону марки "Redmi", моделі "9C" IMEI1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_3 та карткою оператора мобільного зв`язку "Лайфсел" НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В судовому засіданні слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримав і просив його задовольнити.

ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

14 лютого 2025 в ході проведення огляду місця події на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 5 000 доларів США, купюрами номіналом 10 доларів США в кількості 50 штук із серійним номером РІ90061732А, власником яких є ОСОБА_7 та мобільний телефон марки "Redmi", моделі "9C" IMEI1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_3 та карткою оператора мобільного зв`язку "Лайфсел" НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатськійобласті від 15 лютого 2025 року, вище вказані предмети були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001 від 02 січня 2025 року

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Статтями 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно ст. 1 якого, - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме:

-грошові кошти в загальній сумі 5 000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США в кількості 50 шт., із серійним номером РІ90061732А, власником яких є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ;

-мобільний телефон марки "Redmi", моделі "9C" IMEI1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ "Київстар" НОМЕР_3 та картка оператора мобільного зв`язку "Лайфсел" НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 .

шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1