Номер провадження: 11-сс/813/1706/24
Справа № 521/5373/24 1-кс/521/2919/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого від 31 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000392, внесеного до ЄРДР 21 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року було відмову у задоволені скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 31 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000392, внесеного до ЄРДР 21 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, повно, всебічно та об`єктивно, з належним дослідженням і правовою оцінкою всіх обставин кримінального провадження, а процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає положенням КПК України, є законним і неупередженим, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу заявник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню.

Аргументує тим, що слідчим зроблено передчасні висновки щодо обставин, які, на його думку, обумовлюють закриття кримінального провадження у справі, тобто прийнято рішення без належної перевірки всіх обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування слідчим не були у повному обсязі отримані та вивчені всі наявні по справі докази, а саме: не були отримані зарезервовані згідно заяви від 10.08.2023р. відомості, які зберігаються у службі «КУ-077»; не був вивчений наданий відеозапис, не були витребувані відомості та відібрані пояснення від працівників служби судової охорони Одеського апеляційного суду; не було здійснено експертного дослідження одягу, в якому заявник був одягнутий під час подій; слідчим не було надано критичну оцінку свідомо неправдивим відомостям, отриманим на допитах свідків - активних учасників зазначених подій.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_6 , наполягаючи на законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 91 КПК України містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог ст. 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилася не перевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а за частиною 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) cуб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

На слідчого суддю у порядку, передбаченому КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

У разі встановлення неправомірності рішення слідчого про закриття кримінального провадження, належним способом захисту є скасування вказаного рішення.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши постанову слідчого та проаналізувавши доводи скарги, апеляційний суд доходить висновку про належне виконання органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону та вжиття всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження всі процесуальні дії зафіксовано у належній процесуальній формі, а слідчі дії - проведено належним чином і в обсязі, необхідному для встановлення всіх обставин кримінального провадження, а саме повністю, всебічно та неупереджено перевірено всі обставини, детально проаналізовано встановлені під час досудового розслідування обставини кримінального провадження в їх сукупності, перевірено й надано належну правову оцінку всій сукупності зібраних у справі доказів і на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги у тій частині, що орган досудового розслідування не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Так, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких такий вбачає ознаки кримінального правопорушення, самостійно, за внутрішнім переконанням, визначає які саме процесуальні дії та коли належить здійснити для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у певному кримінальному провадженні.

Тобто, фактично всі доводи скарги ґрунтуються на суб`єктивній незгоді ОСОБА_7 із прийнятими слідчим процесуальними рішеннями, що не відповідає вимогам статті 62 Конституції України, за якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про правомірність закриття кримінального провадження слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6§1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010, заява № 4909/04, § 58).

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 284, 309, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого від 31 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000392, внесеного до ЄРДР 21 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4