Справа № 690/19/25
Провадження № 1-кп/690/77/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2025 року м. Багачеве
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження
прокурорів ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
особи, стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9
ОСОБА_10
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом та ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
ОСОБА_3 , будучи допитаний в ході судового розгляду, вину свою у вчиненні суспільно-небезпечних діянь визнав повністю та пояснив, що дійсно він за вказаних обставин вчинив зазначені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру суспільно небезпечні діяння. Пояснити чому він так вчинив не може, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Законний представник та захисник просили задоволити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , оскільки він дійсно потребує примусового лікування.
Крім визнання своєї вини у вчиненні суспільно небезпечних діянь, вина ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю показами потерпілих, свідків та матеріалами справи, а саме:
По епізоду вчинення суспільно небезпечного діяння, що мало місце 14.10.2024 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_9 доведена:
- протоколом огляду місця події від 14.10.2024 (а.п.73-77) та фото таблицею до нього (а.п.78-82), з якого вбачається, що було оглянуто місце події в смт. Лисянка, де було зупинено викрадений автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- постановою про визнання речовим доказом від 14.10.2024 (а.п.83-84), з якого вбачається, що автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 6 слідів папілярних узорів та змиви з керма, змиви з зовнішньої ручки водійських дверцят та змиви з перемикача передач визнано речовими доказами у кримінальному провадженні;
- показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні пояснили, що вони є працівниками поліції і 14.10.2024 перебували в добовому наряді та патрулювали вулиці смт. Лисянка. Від чергового отримали повідомлення про викрадення автомобіля марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Прийнявши повідомлення почали здійснювати заходи щодо виявлення автомобіля. Через деякий час вони побачили викрадений автомобіль, який повертав на вул. Санаторна в смт. Лисянка. Направляючись за автомобілем вони його наздогнали біля будинку № 9. З автомобіля вийшов Ромейко. Вони його затримали.
По епізоду вчинення суспільно небезпечного діяння, що мало місце 21.11.2024 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_10 доведена:
- протоколом огляду місця події від 21.11.2024 (а.п.96-97) та фото таблицею до нього (а.п.92-95), з якого вбачається, що було оглянуто місце події автодорога сполученням Звенигородка Київ, де перед Смільченцями було виявлено викрадений автомобіль марки «ЗАЗ-110247», реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- постановою про визнання речовим доказом від 21.11.2024 (а.п.98-99), з якого вбачається, що автомобіль марки «ЗАЗ-110247», реєстраційний номер НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;
- постановою про визнання речовими доказами від 21.11.2024 (а.п.101-102), з якого вбачається, що мікронакладення зі спинки водійського сидіння та змиви з ручки коробки передач визнано речовими доказами у кримінальному провадженні;
- показами потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що дійсно 21.11.2024 у другій половині дня, близько 15 год. 00 хв. за адресою: вул. Кримського, буд. 77-а, с. Скаливатка невідомою особою було викрадено автомобіль марки «ЗАЗ-110247», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить йому на праві власності. Автомобіль стояв з заведеним двигуном та відкритими дверима. Він завів автомобіль та пішов до будинку забрати дружину з якою мав намір їхати по справам. Про подію він повідомив в поліцію. В ході досудового розслідування автомобіль йому було повернуто. Автомобіль мав механічні пошкодження;
- показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні пояснили, що їм про подію яка мала місце 21.11.2024 щодо викрадення автомобіля марки «ЗАЗ-110247», реєстраційний номер НОМЕР_3 було відомо з повідомлення чергового про затримання автомобіля марки «ЗАЗ-110247», реєстраційний номер НОМЕР_3 біля с. Смільченці. Прибувши на місце події вони бачили Ромейка, який лежав на землі. Автомобіль був на узбіччі з відкритими дверима та капотом.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 9 від 08.01.2025 (а.п.110-113) ОСОБА_3 14.10.2024 та 21.11.2024 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з постійною формою вживання, синдромом залежності - психотичний, переважно шизофреноподібний, розлад. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_3 на вказані періоди часу здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з постійною формою вживання, синдромом залежності - психотичний, переважно шизофреноподібний, розлад. Вказане вище хронічне психічне захворювання на теперішній час позбавляє ОСОБА_3 здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки та потребує поміщення у спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.
У судовому засіданні, шляхом повного дослідження доказів встановлено, що дійсно мали місце суспільно небезпечні діяння, які дійсно вчинено ОСОБА_3 ..
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив вказані суспільно небезпечні діяння в стані неосудності, тобто відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності.
Ст. 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для
себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.
Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.
Ч. 2 ст. 292 КПК передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема, має містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.
Проте, ця інформація не є обов`язковою для суду. Вона має рекомендаційний характер і лише суд, ураховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовує певний вид примусового заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Наведене узгоджується із положенням п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК, згідно з яким під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 1, 2 ст. 515 КПК України, у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру.
Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Згідно пункту 1 Постанови ВСУ № 6 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України; запобігання вчинення зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.
Відповідно до ст. 96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.
Відповідно до пункту 5 Постанови ВСУ № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи обставини вчинення суспільно небезпечних діянь, особу ОСОБА_3 , характер і тяжкість його захворювання, тяжкість вчинених діянь, ступінь небезпечності ОСОБА_3 , як для себе так і для інших осіб, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 122 КПК України витрати на проведення експертизи здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі вищезазначеного ст. 19, 92, 93, 94 КК України та керуючись ст. 292, 372, 395, 503, 512-513, 516 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в:
застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста таганрог, ростовської області, російська федерація, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1, 2 ст. 289 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку до набрання даною ухвалою законної сили залишити без змін.
Витрати на проведення експертизи здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.
Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 передано на зберігання власнику ОСОБА_9 , якого звільнити від обов`язку подальшого його зберігання після набрання ухвалою суду законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки «ЗАЗ-110247», реєстраційний номер НОМЕР_3 , частина тканини коричневого кольору з сидіння водія у автомобілі, чохол з тканини типу шкіри чорного кольору із керма у автомобілі, ноутбук марки «Самсунг» чорного кольору з дитячими наклейками на кришці та зарядний пристрій до нього, сумка з тканини типу шкіра чорного кольору з вмістом «Біблії» та паперів передано на зберігання власнику ОСОБА_10 , якого звільнити від обов`язку подальшого їх зберігання після набрання ухвалою суду законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні: 6 слідів папілярних узорів та змиви з керма, змиви з зовнішньої ручки водійських дверцят та змиви з перемикача передач, які поміщені до сейф-пакету «Національна поліція України. Слідче управління» №WAR0024506; мікронакладення зі спинки водійського сидіння та змиви з ручки коробки передач, які поміщені до сейф-пакету «Національна поліція України. Слідче управління», що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області по квитанціях від 14.10.2024 та від 22.11.2024 знищити.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Повний текст ухвали складений та оголошений 14 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв..