справа № 619/1723/25
провадження № 1-кс/619/314/25
УХВАЛА

іменем України

31 березня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000052від 27 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000052 від 27 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 26 березня 2025 року приблизно об 11 год 50 хв під час перевірки документів на автошляху "Харків-Суми" по вул. Сумський Шлях в с. Подвірки Харківського району Харківської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 від 25.09.2024 на його ім`я, яке має ознаки підробки.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 26.03.2025 під час огляду місця події, у період часу з 12 год 27 хв по 12 год 35 хв на відкритій ділянці місцевості за точними координатами 49,9748197, 36,1186766 по вул. Сумський Шлях в с. Подвірки Харківського району Харківської області, де у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено: посвідчення водія серія НОМЕР_1 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_4 , поміщено до сейф-пакету PSP 1263218 з пояснювальним написом та підписами учасників огляду.

27 березня 2025 року дізнавачем СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , винесено постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.

Відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події 26.03.2025 є тимчасово вилученим майном.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна щодо третьої особи звертається прокурор.

Оскільки вищевказане майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст.ст. 36, 64-2, 167-174 КПК України, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведеннясудових експертиз, та яке може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та судовий розгляд провести у його відсутність.

Особа, в якої фактично знаходилося вилучене майно ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, шляхом направлення SMS повідомлення на номер телефону, зазначений в матеріалах клопотання, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28, повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Повістка про виклик до суду в кримінальному провадженні» на 31.03.2025 11:00:00 доставлено одержувачу ОСОБА_4 28.01.2025 13:55:53.

Від представника особи, в якої фактично знаходилося вилучене майно - адвоката ОСОБА_6 на адресу суду надійшли заперечення, в яких останнім зазначено, що 31.03.2025 в Дергачівському районному суді Харківської області призначено розгляд клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучене у ОСОБА_4 в зв`язку із розслідуванням кримінального провадження, за ч. 4 ст. 358 КК України.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Об`єктивною стороною кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є протиправне використання особою підробленого документу, якій надає їй спеціальні переваги, водночас на які остання не має права, оскільки не отримала їх у встановленому Законами України, спеціальному порядку. Використання завідомо підробленого документа може бути вчинене одним із двох способів: 1) пред`явлення документа, 2) подання документа.

Адвокат зазначає, що посвідчення водія, на яке органом досудового розслідування пропонується накласти арешт, для проведення експертного дослідження, а в подальшому визнання речовим доказом, було вилучено у підзахисного у маршрутному автобусі, при перевірці документів, на підставі яких можливо ідентифікувати особу та встановити виконання останньою вимог Закону України "Про мобілізацію". Посвідчення водія - є офіційним документом, який надає право на керування транспортним засобом, а тому предметом злочину вони можуть бути тільки при керуванні транспортним засобом, а ніяк не при встановленні особи, перевірка і ідентифікація якої можливо лише на підставі паспорта громадянина України.

Представник наголошує, що посвідчення водія у ОСОБА_4 не було вилучено під час керування останнім транспортним засобом, як того вимагають "Правила дорожнього руху України", тому з огляду на викладене, немає вичерпних підстав вважати, що вилучені права є предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі вищевикладеного, встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження не містять об`єктивних даних, які вказують на те, що вилучене в ході огляду майно, є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди вчинення правопорушення, а таким чином, відповідно до ст. 98 КПК України, не являється речовими доказами та не відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, не має істотного значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо не містить відомості щодо обставин злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події. Адвокат вважає, що саме з цих підстав клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину та завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З матеріалів провадження вбачається, що СДВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 27 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено, що 26 березня 2025 року приблизно об 11 год 50 хв під час перевірки документів на автошляху "Харків-Суми" по вул. Сумський Шлях в с. Подвірки Харківського району Харківської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 від 25.09.2024 на його ім`я, яке має ознаки підробки.

Опитаний працівниками поліції ОСОБА_4 пояснив, що дане водійське посвідчення він купив в вересні 2024 року в інтернет мережі, замовив на сайті водійське посвідчення на своє ім`я за ціною 14 000 грн, відправивши свої персональні дані та фото. Після замовлення, через тиждень, отримав на «Новій Пошті» посилку з посвідченням водія на своє ім`я, з серією та номером НОМЕР_1 , категорією «В».

Постановою дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 27.03.2025, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На теперішній час вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Тому не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги клопотання на цій стадії досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що повністю узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав щодо арешту вилученого майна, враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Вилучене в даному провадженні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використане як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за версією органу досудового розслідування, може бути об`єктом протиправних дій, передбачених особливою частиною КК України.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що вилучене у ОСОБА_4 водійське посвідчення на ім`я останнього серії НОМЕР_1 від 25.09.2024, видане ТСЦ 1242, з відкритою категорією «В», цілком відповідає правовим критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів вказане майно підлягає арешту.

Слідчий суддя констатує, що на цій стадії кримінального провадження, питання оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входять до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті, а тому заперечення представника особи, в якої фактично знаходилося вилучене майно, слідчим суддею не можуть бути враховані при розгляді даного клопотання.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, на даний час експертизи не проведені, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування,до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 98, 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000052від 27 березня 2025 року на тимчасово вилучене майно 26.03.2025 під час огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за точними координатами 49.9748197, 36.1186766 по вул. Сумський Шлях в с. Подвірки Харківського району Харківської області, а саме на:

- посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до сейф-пакету PSP 1263218 з пояснювальним написом та підписами учасників огляду, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді, залишивши вказане посвідчення на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачу, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності дізнавача, прокурора, особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Виконання ухвали покласти на дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1