1Справа № 335/2265/25 1-кс/335/1383/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 04.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000010 від 04.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, за фактом незаконної дії з товарами гуманітарної допомоги військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, на підставі підроблених документів з метою подальшого отримання прибутку, під час дії воєнного стану.

В ході досудового розслідування встановлено, що на протязі 2024 року громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представляючись представником та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( НОМЕР_2 окрема повітрянодесантна Січеславська бригада, Дніпропетровська область), на підставі підроблених документів отримав від громадської організації «Унія Офтальміка» () гуманітарний товар на загальну суму 1 156 998, 1 грн. та у подальшому здійснив її продаж з метою отримання прибутку.

Згідно митних декларацій в період часу з 07.03.2024 по 21.03.2024 громадською організацією «Унія Офтальміка» () було отримано міжнародну допомогу від благодійної організації з Нідерландів (NGO Stichting Vluchteling).

Окрім того, на протязі 2024 року громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представляючись представником та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( НОМЕР_2 окрема повітрянодесантна ІНФОРМАЦІЯ_2 , Дніпропетровська область), на підставі підроблених документів отримав від благодійної організації «Благодійний фонд «Таврійські зорі - 2023» () гуманітарний товар на загальну суму на загальну суму 951 393,4 грн. та у подальшому здійснив її продаж з метою отримання прибутку.

Згідно митних декларацій в період часу з 26.06.2024 по 31.10.2024 благодійною організацією «Благодійний фонд «Таврійські зорі-2023» було отримано міжнародну допомогу від благодійних організацій з Німеччини (BLAU-GELBES KREUZ) та Польщі (TRADE SUPPORT).

17.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 10.04.2025 було проведено обшукза адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі і документи, а саме:

- мобільний телефон iPhone 13 Pro Max imei НОМЕР_3 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_4 ;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 серія та номер НОМЕР_5 .

17.04.2025 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні так як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Враховуючи вищевказане майно є речовими доказами, в розумінні ст. 98 КПК України, та як вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

На даний час існує сукупність підстав вважати, що зазначені вище речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення, оскільки є предметом протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів зазначені речі підлягають арешту.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначені речі та документи, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та слідчим винесено відповідну постанову про визнання їх речовими доказами.

Посилаючись на викладене, слідчий просила накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 17.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , які є речовими доказами, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримує з підстав викладених в ньому.

Власник майна та його представник проти клопотання заперечували у понову обсязі та просили в задоволенні його відмовити та повернути майно власнику ОСОБА_4 . Адвокат надав суду письмові заперечення на клопотання. Зазначив, що мобільний телефон не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не має жодного відношення до кримінального провадження, до інформації, що містилась на телефоні було надано добровільний доступ, є особистим майном ОСОБА_4 . Вилучений закордонний паспорт засвідчує лише особу ОСОБА_4 та містить інформацію про перетин державного кордону, про також захисник зазначав під час обшуку. Отже, законний паспорт не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не має жодного відношення до кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, власника майна, та адвоката, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 04.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

17.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2025 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 ,в ході якого було виявлено та вилучено майно, на яке слідчий у клопотанні просить накласти арешт.

17.04.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до висновку про наявність підстав для частково задоволення клопотання про арешт майна, оскільки тимчасово вилучене майно, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, в мобільному телефоні ОСОБА_4 може міститися інформація яка необхідна для органу досудового розслідування з метою розслідування вчиненого злочину, окрім паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 серія та номер НОМЕР_5 , оскільки накладення арешту на паспорт може призвести до порушення прав власника майна, що в даному випадку не відповідає потребам досудового розслідування, враховуючи і ту обставину, що ОСОБА_4 про будь яку підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомляли.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно, яке було вилучено 17.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 17.04.2025 під час проведення обшуку заадресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон iPhone 13 Pro Max imei НОМЕР_3 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_4 ;

В задоволенні клопотання про накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 серія та номер НОМЕР_5 відмовити.

Арешт майна може бути скасовано в порядку ст. 174 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1