Єдиний унікальний номер 722/285/25
Номер провадження 1-в/722/62/25
УХВАЛА

20 лютого 2025 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України щодо внесених змін згідно Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с.Нерубайське, Одеського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, без освіти,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, у якому, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року, а також на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просив привести у відповідність із законодавством України вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 року, та вироку Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року за якими ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_4 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06 червня 2023 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 року вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - змінено в частині призначеного покарання.

Абзац другий резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:

«На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.»

Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на необхідність застосування при призначенні покарання положень ст.71 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 27.02.2024 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч.1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дію, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Неоподаткований мінімум доходів громадян це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, яке мало місце 21.09.2018 року на суму 2000 грн 00 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2018 року складав 960,50 грн. (1921,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 960,50 грн. х 2 = 1921,00 грн.

Відтак, загальна сума заподіяної ОСОБА_4 шкоди потерпілому становить 2000,00 грн, тобто перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому ним було скоєно злочин, отже вказані діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишаються кримінально-караними на час звернення із вказаним клопотанням.

Згідно мотивувальної частини вироку Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року вбачається, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, які мали місце в ніч з 20.02.2021 року на 21.02.2021 року на суму 700 грн. 00 коп., в ніч з 27.02.2021 року на 28.02.2021 року на суму 600 грн.00 коп. та 28.02.2021 року на суму 850 грн. 00 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2021 року складав 1135,00 грн. (2270,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1135,00 грн. х 2 = 2270,00 грн.

Ураховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (в ніч з 20.02.2021 року на 21.02.2021 року, в ніч з 27.02.2021 року на 28.02.2021 року та 28.02.2021 року), кваліфікувалися б за ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинене повторно та в умовах воєнного стану, які мали місце 04.12.2022 року на суму 3000 грн. 00 коп. та 21.12.2022 року на суму 14 300 грн. 00 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,50 грн. (2481,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240,50 грн. х 2 = 2481,00 грн.

Відтак, загальна сума заподіяної ОСОБА_4 шкоди потерпілим становить 3000,00 грн. та 14300,00 грн., тобто перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому ним було скоєно злочин, отже вказані діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишаються кримінально-караними на час звернення із вказаним клопотанням.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність яких законом частково усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Відтак, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року , що змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 року, за ч.4 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст.5,ч. 2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с.Нерубайське, Одеського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, без освіти, від подальшого відбування покарання за ч.3 ст.185 КК України, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 06.06.2023 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с.Нерубайське, Одеського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, без освіти, засудженим за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року, що змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 року, за ч.4 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1