Ухвала

Іменем України

21 лютого 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 (справа №132/159/25, провадження №1-кс/132/73/25) від розгляду скарги ОСОБА_4 від 14.02.2025 на бездіяльність слідчого відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 від 02.02.2025 (справа № 132/159/21, провадження №1-кс/132/65/25),

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 14.02.2025 за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_4 від 14.02.2025 на бездіяльність слідчого відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 від 02.02.2025 (справа № 132/159/21, провадження №1-кс/132/65/25).

Відповідно до протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 17.02.2025 цю скаргу передано на розгляд судді ОСОБА_3 .

Слідчий суддя ОСОБА_3 18.02.2025 подав заяву про самовідвід від розгляду вказаної скарги ОСОБА_4 . Цю заяву про самовідвід згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Вказану заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 із посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, постанову Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади», п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. 15 Кодексу суддівської етики, мотивовано тим, що зазначена скарга ОСОБА_4 стосується кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 від 02.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, де потерпілим (заявником) зазначено суддю Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 . Це кримінальне провадження зареєстровано на підставі повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання у його діяльність при розгляді справ №133/2073/24 та №133/2526/24 за позовами ОСОБА_4 . При цьому, цивільна справа №133/2073/24 перебувала в провадженні судді ОСОБА_3 . Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 25.09.2024 задоволено заяву позивача ОСОБА_4 про відвід судді, відведено суддю ОСОБА_3 від розгляду цивільної справи №133/2073/24.

Після отримання вказаної заяви судді ОСОБА_3 суддею Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 19.02.2025 подано заяву про самовідвід від розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача.

Згідно із листом Вінницької обласної прокуратури від 02.01.2025 №09/2-1775-21, надісланим на адресу ОСОБА_1 , кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2025, зареєстровано на підставі повідомлення судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 до Генерального прокурора про втручання в діяльність судді при здійсненні правосуддя.

З практики Верховного Суду вбачається, що суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Це стосується і випадків, коли суддя розглядає відвід іншого судді. Таким чином забезпечується дотримання принципу безсторонності суду та виключається будь-який обґрунтований сумнів у неупередженості судді. Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.09.2019 (справа №277/599/15-к).

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 20.02.2025 (справа № 132/159/25, провадження №1-кс/132/77/25) відмовлено в задоволенні вказаної вище заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 . У зв`язку з цим матеріали заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 (справа №132/159/25, провадження №1-кс/132/73/25) 21.02.2025 повернуто судді ОСОБА_1 для розгляду.

Розгляд заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід призначено у судовому засіданні на 15:00 год. 21.02.2025. Повідомлені належним чином учасники провадження, в тому числі скаржник, в судове засідання не з`явилися, відомостей про причини їх неявки не надходило. У зв`язку з цим фіксування кримінального провадження технічними засобами відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Вивчивши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначено ст. ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року (далі Конвенція), визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Згідно із пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XX чергового з`їзду суддів України 18 вересня 2024 року, суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.

Із заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 вбачається, що зазначена скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого подана у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 від 02.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, де потерпілим (заявником) зазначено суддю Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 . Це кримінальне провадження зареєстровано на підставі повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання у його діяльність при розгляді справ №133/2073/24 та №133/2526/24 за позовами ОСОБА_4 . При цьому, цивільна справа №133/2073/24 перебувала в провадженні судді ОСОБА_3 . Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 25.09.2024 задоволено заяву позивача ОСОБА_4 про відвід судді, відведено суддю ОСОБА_3 від розгляду цивільної справи №133/2073/24.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства, практики Європейського суду з прав людини, міжнародних стандартів судочинства, з позиції стороннього спостерігача суддя, що розглядав цивільну справу, яка стала однією з передумов для реєстрації кримінального провадження, може мати сформоване ставлення до обставин справи та її учасників, зацікавленість у підтвердженні або спростуванні певних обставин, які він уже оцінював у цивільній справі, оскільки його рішення у кримінальному провадженні може прямо або опосередковано вплинути на сприйняття його попередніх дій у цивільній справі. Отже, перебування однієї й тієї ж особи в статусі судді у двох пов`язаних провадженнях (цивільному та кримінальному) може викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо справедливості судового розгляду.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення права особи на справедливий суд, уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості, об`єктивності слідчого судді, що розглядатиме скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, суддя дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 відповідно до положень ч. 4 ст. 75 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80-82, 372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 від 14.02.2025 на бездіяльність слідчого відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 від 02.02.2025 (справа № 132/159/21, провадження №1-кс/132/65/25), - задовольнити.

Скаргу ОСОБА_4 від 14.02.2025 на бездіяльність слідчого відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 від 02.02.2025 (справа № 132/159/21, провадження №1-кс/132/65/25), передати до канцелярії Калинівського районного суду Вінницької області для визначення згідно із вимогами ст. 35 КПК України слідчого судді, який її розглядатиме.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1