ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/443/25 Справа № 193/1811/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчому СВ відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який здійснює повноваження у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 10.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВП № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про арешт майна. Ухвалено негайно повернути ОСОБА_8 майно (дитячі іграшки: два плюшевих ведмедя та одну ігрову приставку), що було тимчасово вилучене за протоколом обшуку її житла від 04.02.2025.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчим в клопотанні не доведено наявність будь-яких підстав вважати, що вилучені під час обшуку вищевказані дитячі м`які іграшки та ігрова приставка можуть бути використані як докази певного факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, останні не відповідають критеріям, що передбачені ст. 98 КПК України.

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодився прокурор Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі останній просить ухвалу слідчого судді скасувати постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого BП №9 Криворізького PYП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000191.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що є достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 речі, є предметами, набутимикримінальнопротиправнимшляхом,тамістятьознакиречовогодоказу в даному кримінальномупровадженні.

Вказує, що з метоюзабезпеченнязбереженняречовихдоказіварешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підставвважати, що воно відповідає критерієм визначеним в ст. 98 KПK України, тобто може бути речовим доказом. Вилучені в ході обшуку предмети визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 04.02.2025.

Наголошує, що є підстави вважати, що вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 майно, на яке слідчий просив накласти арешт, є об`єктом кримінально-протиправних дій, яке набуте кримінально-протиправним шляхом, та не накладення арешту на них може призвести до їх втрати.

Таким чином, з метою забезпечення права потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування завданої протиправними діяннями підозрюваної ОСОБА_10 матеріальної шкоди шляхом пред`явлення до останньої цивільного позову, наявні реальні підстави для задоволення клопотання про арешт майна, вилученого в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її у повному обсязі, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Норми ч.2 ст.9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.

Як встановлено колегією суддів, 05.02.2025 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровської області ст.. лейтенант поліції ОСОБА_7 із клопотанням погоджений з прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратуру ОСОБА_11 про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що 10.09.2024 до ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в період часу з 17.08.2024 по 24.08.2024 невстановлена особа здійснила крадіжку грошових котів у сумі 150 000 гривень з картки АТ КБ «ПриватБанк», якою користувалась заявниця, чим завдала ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, внесене 10.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження в ході допиту потерпілої ОСОБА_9 встановлено, що остання має проблеми зі здоров`ям, а саме рак прямої кишки 2-го ступеню, у зв`язку з чим проходила амбулаторне лікування у лікарнях міста Кривого Рогу та Софіївської селищної ради. 01 травня 2023 року її син, ОСОБА_12 , який проходив військову службу загинув в зоні ведення бойових дій, у зв`язку з чим з липня 2023 року вона отримує грошові кошти, які надсилають її на банківську картку для виплат. З липня-серпня 2023 року, у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зав`язалися дружні та довірчі відносини, вона просила останню щоб вона показала як знімати грошові кошти з банківської картки за допомогою банкомату. Для чого ОСОБА_9 особисто повідомила ОСОБА_10 пін-код від своєї банківської картки. Після чого ОСОБА_10 самостійно за допомогою банківської картки ОСОБА_9 з її дозволу, але без її присутності знімала грошові кошти з банкомату та робили різні покупки в сел. Софіївка Криворізького району. В середині серпня 2024 року ОСОБА_9 виявила, що її банківська картка для виплат зникла, після чого вона заблокувала втрачену банківську картку у відділенні ПриватБанку. Крім того, потерпіла пояснила, що в місті Кривому Розі перебувала тільки з приводу своєї хвороби в лікарнях, інші заклади чи магазини міста не відвідувала, будь-яких покупок особисто не робила. Зокрема ювелірні вироби, побутову техніку, мобільні телефони, меблі вона не купувала і дозволу на зняття коштів на їх придбання вона не давала. В містах Києві та Дніпрі особисто була востаннє приблизно 25-ть років тому проїздом.

Так, що під час досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, під час яких встановлено, що в період часу з червня 2024 року по вересень 2024 року ОСОБА_10 в магазинах міст Дніпра, Кривого Рогу та селища Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області здійснювала покупки мобільних телефонів, побутової техніки та ювелірних виробів, які вона придбавала не тільки для власних потреб, а й дарувала іншим своїм знайомим та близьким.

В рамках вказаного кримінального провадження, слідчим проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2025, в ході якого було виявлено та вилучено у спальній кімнаті дві м`яких іграшки, а саме ведмідь висотою 1,5 метрів бежевого кольору та ведмідь рудого кольору висотою один метр та ігрову приставку із джойстиком.

Відповідно до даних виписки з банку, на яку посилається слідчий, 11.08.2024, тобто на той час коли банківська картка потерпілої знаходилася у підозрюваної ОСОБА_10 , у магазині дитячих іграшок "Дивоцвіт" було придбано товарів на загальну суму 5 758 грн.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема, збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підставою для накладення арешту на майно є його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Колегія суддів вважає висновок слідчого судді таким, що не відповідає засадам ст.132, 98, 170-173 КПК України.

Разом з тим, слідчим суддею в порушення вимог чинного законодавства, не взято до уваги вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно якої, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також вимогам ч. 4 даної статті, згідно якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Випадки, коли слідчий суддя може відмовити у накладенні такого арешту прямо передбачені в ст. 173 КПК України, а саме лише у випадку, якщо слідчий не доведе необхідності його арешту або він не доведе наявності ризиків, передбачених ст. 170 ч.1 абз. 2 КПК України.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що вказані вилучені предмети та речі є предметами здобуті злочинним шляхом, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою схоронності, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на зазначені предмети та речі.

Власник майна ОСОБА_8 у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що вилучені іграшки та ігрова приставка дійсно були подаровані ОСОБА_10 її дитині, як хрещеною матір`ю на свято її хрещення. Звідки ОСОБА_10 брала гроші на придбання цих іграшок, їй не відомо.

З протоколу допиту ОСОБА_10 вбачається, що вона придбала іграшки та ігрову приставку на гроші виручені внаслідок протиправної діяльності, які подарувала дітям ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 04.02.2025 вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже, зазначене в клопотанні майно відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_8 не заперечила, що ОСОБА_10 дарила вказані речі, в свою чергу органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 незаконним способом заволоділа грошима ОСОБА_9 , за які ймовірно придбала вказані іграшки.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що арешт вказаного майна, може забезпечити відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у клопотанні прокурора про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Колегія суддів зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Враховуючи, що прокурором при апеляційному розгляді наведено достатньо підстав для арешту зазначеного майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, те, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із ухваленням колегією суддів нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який здійснює повноваження у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 10.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України про арешт майна, скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого ВП № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку 04 лютого 2025 року, а саме: ведмедя висотою 1,5 метрів бежевого кольору; ведмедя рудого кольору висотою один метр та ігрову приставку із джойстиком.

Визначити місце зберігання вказаного арештованого майна - камера зберігання речових доказів ВП № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді