Справа № 621/513/25
Пр. № 1-кп/621/180/25
ВИРОК

Іменем України

18 березня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000069 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17.12.2019 за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 7 років; 17.12.2019 ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок змінено в частині кваліфікації та призначено покарання за частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 21.08.2020 звільнений по відбуттю строку покарання;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2021 за частиною 2 статті 15 частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 29.05.2024 звільнений по відбуттю строку покарання;

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статтею 382 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

1.Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_5 від 27.11.2024 (справа №621/3739/24, провадження №3/621/987/24), яка набрала законної сили 10.12.2024 року, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн. 00 к., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Зміївського районного суду Харківської області та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 08.01.2025 року о 13 годині 50 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно протягом року, керував автомобілем "ВАЗ 2101", з реєстраційним номером " НОМЕР_1 " та рухався по автодорозі Р78 Харків-Зміїв-Балаклія-Горохуватівка, в сел. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, де був зупинений екіпажем СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, за що на останнього було складено постанову серії ЕНА №3815798 за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20400 грн. 00 к.

Зазначеними діями ОСОБА_4 діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

2. Крім того, постановою судді Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_5 від 27.11.2024 (справа №621/3739/24, провадження №3/621/987/24), яка набрала законної сили 10.12.2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиню 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн. 00 к., з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на п`ять років.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Зміївського районного суду Харківської області та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 01.02.2025 року о 20 годині 20 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно протягом року, керував автомобілем "ВАЗ 2101", з реєстраційним номером " НОМЕР_1 " та рухався по вул. Миру в сел. Слобожанське Чугуївського району Харківської області де був зупинений екіпажем СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, за що на останнього було складено постанову серії ЕНА №3985300 за частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. 00 к.

3. Також, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Зміївського районного суду Харківської області та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 01.02.2025 року о 20 годині 20 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно протягом року, керував автомобілем "ВАЗ 2101", з реєстраційним номером " НОМЕР_1 " та рухався по вул. Миру в сел. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, де був зупинений екіпажем СРПП ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, за що на останнього було складено протокол серії ЕПР1 №236151 та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Зазначеними діями ОСОБА_4 діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду у повному обсязі визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав про зазначені вище обставини вчинення невиконання постанови суду, якими його було позбавлено права керування транспортними засобами. Зазначив, що його було ознайомлено з постановою суду, відомо про позбавлення права керування, але він свідомо, за обставин, що склалися, керував транспортними засобами.

У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, зобов`язався більше не вчиняти подібні дії, вказав, що мав потребу у коштах, а тому сідав за кермо з метою отримання прибутку, просив не позбавляти його волі.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 , є винуватим в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини.

- відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу обвинуваченого, який раніше судимий; не одружений; під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував; не працює; за місцем проживання селищна рада інформацією щодо нього не володіє.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 382 Кримінального кодексу України.

При призначенні ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі на строк, що не перевищує 3 років, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, обвинувачений щиро розкаявся, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Доводи сторони обвинувачення щодо наявності підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі без прийняття рішення про його звільнення від покарання з випробуванням з огляду на той факт, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності суд сприймає критично, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи».

На розсуд суду, призначене ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України цим вимогам відповідає та є цілком обґрунтованим в контексті конкретних обставин справи, пост кримінальної поведінки обвинуваченого, який не ухилявся від суду, щиро розкаявся, що вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому в даному випадку можливе застосування статті 75 Кримінального кодексу України.

Сам по собі факт притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та відбуття ним покарання за попередніми вироками суду не може слугувати єдиною підставою щодо неможливості застосування судом приписів статті 75 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: