Справа № 136/1203/22
провадження 1-в/136/60/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2024 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, подання про скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі для відбуття призначеного судом покарання за вироком суду засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, засудженого 23.01.2023 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Вінницького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним поданням, в якому просить скасувати випробувальний термін та направити в місця позбавлення волі ОСОБА_5 , мотивуючи тим що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2023 ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком у 2 роки, а також покладено виконання обов`язків згідно з п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Вказаний вирок суду набрав законної сили та був звернутий судом до виконання шляхом направлення до органів пробації за місцем проживання засудженого, де ОСОБА_5 було роз`яснено порядок та умови перебування на обліку в органах пробації під час випробувального терміну, а також попереджено про наслідки ухилення від виконання покладених обов`язків та систематичне скоєння адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим від нього відібрано підписка відповідного змісту, встановлено дні явки на реєстрацію, з якою засуджений 01.03.2023 ознайомився під розпис.

Ураховуючи те, що ОСОБА_5 систематично вчиняє адміністративні правопорушення, за які на нього було накладено адміністративні стягнення, органом пробації неодноразово було проведено індивідуальні профілактичні бесіди із засудженим направлені на формування відповідального ставлення до власних дій та вчинків, та роз`яснено наслідки ухилення від виконання покладених судом обов`язків і систематичного вчинення адміністративних правопорушень під час випробувального терміну, застосовано попередження, однак належних висновків останній не робить, за місцем проживання характеризується задовільно, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення та стало підставою звернення суб`єкта звернення до суду із даним поданням.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив суд направити засудженого в місця позбавлення волі за вироком суду, зазначивши, що не вбачає можливості виправлення засудженого, оскільки останній неодноразово вчиняв умисні адміністративні правопорушення, органом пробації попереджався про можливість скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі для відбуття призначеного судом покарання за вироком суду, належних висновків не робить, свідомо вчиняє протиправні дії, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, а ризик вчинення повторно кримінальних правопорушень, з урахуванням особи засудженого, є високим.

Засуджений в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні подання, зазначивши, що за ст.130 ч.1 КУпАП його визнано винуватим безпідставно, про існування вказаного судового рішення йому не було відомо, тоді як решта адміністративних правопорушень, за якими його визнано винуватим у вчиненні домашнього насильства він вважає незаконними, оскільки фізичної сили до дружини не застосовував, утім він таких рішень не оскаржував, наслідки скасування іспитового строку йому були відомі та зрозумілі. При цьому, він не працює, перебивається тимчасовими заробітками, із співмешканкою спільно вони не проживають, дитину разом не виховують, по мірі можливостей він допомагає утримувати дитини, планів на майбутнє ще не має, проживає з батьками.

Захисник у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні подання, зазначив, що дійсно його підзахисного ОСОБА_5 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності, утім вони мають намір оскаржувати судове рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, винуватість засудженого у іншому кримінальному провадженні ще не доведено. Наразі засуджений зробив належні висновки, має намір на виправлення.

Прокурор у судовому засіданні вказав на наявність правових підстав для задоволення подання, у зв`язку із систематичністю вчинених ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, які є умисними, у тому числі що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, які становлять загрозу та небезпеку для окремих громадян та суспільства, тоді як порядок та умови перебування на обліку під час випробувального терміну йому були достовірно відомі, оскільки ОСОБА_5 неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності та тричі звільнявся від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, належних висновків не робить, на шлях виправлення не стає, що свідчить і наявне в провадженні суду нове кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , за яким його хоча не засуджено, утім характеризує його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали Особової справи стосовно засудженого №09/2023, що додані до подання, встановив, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2023 ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, на підставі п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набув законної сили та за розпорядженням суду від 27.02.2023 був звернутий судом до виконання шляхом направлення його до уповноважених органів з питань пробації.

Як убачається із матеріалів Особової справи №09/2023 щодо засудженого, йому було роз`яснено порядок та умови перебування на обліку під час випробувального терміну згідно з ст.164-166 КВК України, а також попереджено про наслідки ухилення від виконання покладених обов`язків та систематичне скоєння адміністративних правопорушень, згідно з ст. 78 ч.2 КК України та ст. 166 ч.2 КВК України, у зв`язку з чим у нього відібрана підписка та інші документи, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, про що ознайомлено під розпис.

Із матеріалів Особової справи судом встановлено, що ОСОБА_5 впродовж іспитового строку виконував покладені на нього обов`язки, зокрема з`являвся на відмітку до уповноваженого представника органу пробації.

Як слідує із Вимоги ГУНП у Вінницькій області 26.06.2024, ОСОБА_5 за час іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Зі змісту Вимоги судом також встановлено, що ОСОБА_5 раніше тричі був засуджений та звільнявся від покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, отож з порядком та умови перебування на обліку в органах пробації під час випробувального терміну він був обізнаний.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується задовільно, на що вказує довідка характеристика видана органом місцевого самоврядування 27.11.2024.

ОСОБА_5 офіційно не працює, має матір ОСОБА_6 , яка є пенсіонером за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у період іспитового строку встановленого за вироком суду від 23.01.2023 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

29.03.2024 за ч.1 ст.173-2 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.;

10.05.2024 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП провадження у справі закрито на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням;

13.09.2024 за ст. 125, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.;

21.11.2024 за ч.1 ст. 130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами;

25.11.2024 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу 340 грн.

Зазначені судові рішення набрали законної сили.

Суд враховує, що закриття провадження у справі, на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю адміністративного правопорушення, не є реабілітуючою підставою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Із матеріалів Особової справи на засудженого судом встановлено, що 28.05.2024, 15.11.2024, 06.12.2024 органом пробації із ОСОБА_5 проводились профілактичні бесіди стосовно вчинених ним адміністративних правопорушень та роз`яснювались наслідки, вносились попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбуття призначеного покарання.

Зі змісту письмових пояснень відібраних представником органу пробації 26.11.2024 (а.с.98), та наданих пояснень у судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив, що у період з 27.08.2024 по 26.11.2024 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та вчинення домашнього насильства стосовно його співмешканки, отож обізнаний із судовими рішеннями, їх не оскаржував.

Органом пробації було визначено високий рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що у провадженні Липовецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №136/2225/24 стосовно ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123541369), остаточного судового рішення у якому не ухвалено.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту, що за відсутності обвинувального вироку особа, вважається такою, що не має судимості.

Попри це, при вирішенні питання про скасування іспитового строку, такі обставини мають суттєве значення, оскільки від результатів випробування залежить чи сприяло це формуванню у засудженого звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мали наслідком встановлення зазначених обмежень, чи дієвими профілактичні бесіди проведені органом пробації.

У судовому засіданні при розгляді подання засуджений не висловив щирого жалю з приводу вчинених ним адміністративних правопорушень, за які його було притягнуто до відповідальності, запевнивши, що його дії були правомірними.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06.12.2024 у цивільній справі №136/927/24 із ОСОБА_5 присуджено аліменти на користь ОСОБА_8 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 10.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням регламентована у ст. 166 КВК України, відповідно до якої направлення засудженого впродовж іспитового строку для відбування призначеного покарання настає у двох випадках: коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків (при цьому суд у кожному випадку повинен з`ясувати причини їх невиконання) або якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, що дає суду підстави для висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбування покарання.

При цьому, суд ураховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Аналізуючи матеріали, що додані до подання, особу засудженого, наявність систематичності вчинення ним адміністративних правопорушень, їх характеру, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, порушеннями на транспорті, отож становлять загрозу та небезпеку як для окремих громадян так і для суспільства, які є умисними, що потягли за собою адміністративні стягнення, тоді як порядок та умови перебування на обліку під час випробувального терміну засудженому були достовірно відомі, належних висновків він не робить, безвідповідально та легковажно ставиться до власних вчинків та їх наслідків, наведене дає суду підстави для висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбування покарання.

За таких обставин , суд вважає, що наявні правові підстави для скасування іспитового строку та задоволення подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.166 ч.4 КВК України, ст.ст. 538, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Вінницького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про скасування іспитового строку та направлення засудженого в місця позбавлення волі для відбуття призначеного судом покарання, - задовольнити.

Скасувати іспитовий строк встановлений ОСОБА_5 вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2023 та направити його для відбуття призначеного судом покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, у порядку, встановленому КВК України

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Липовецький районний суд Вінницької області.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та оголошений учасникам судового провадження 30.01.2024.

Суддя ОСОБА_9