УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 373/488/24

провадження № 51- 1536 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від

07 березня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК звільнено його від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Не погодившись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року захиснику

ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від

07 березня 2024 року стосовно ОСОБА_5 та повернуто апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, зокрема, що поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку є те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 було розглянуте у порядку ст. 382 КПК, без виклику учасників судового провадження, а відтак, строк на апеляційне оскаржування має обчислюватись з дня отримання особою копії вироку. Зазначає, що угоду про надання правничої допомоги між ним та ОСОБА_5 укладено

11 листопада 2024 року у зв`язку з недобросовісним виконанням своїх обов`язків попереднім захисником. Вказує, що з оскаржуваним вироком ознайомився

12 лютого 2025 року, апеляційну скаргу подав 06 березня 2025 року, тобто у передбачений законом строк. Водночас, причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважає поважними, а тому, на його думку, апеляційний суд безпідставно відмовив у поновленні цього строку та повернув апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі та додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

При цьому статтею 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.

Як убачається з копії вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року, судовий розгляд обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 здійснено в порядку спрощеного провадження, без виклику учасників судового провадження, за правилами статей 381, 382 КПК.

Апеляційна скарга на вирок, ухвалений судом першої інстанції, згідно з вимогами ч. 1 ст. 395 КПК, подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в цей же строк із моменту вручення їй копії судового рішення.

Положеннями ч. 3 ст. 395 КПК передбачено, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

При цьому, ч. 1 ст. 117 КПКвстановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з наявних матеріалів, вирок стосовно ОСОБА_5 було проголошено 07 березня 2024 року, а з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся 06 березня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

З доданої копії ухвали суду апеляційної інстанції видно, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник мотивував, зокрема, тим, що угоду про правову допомогу укладено між ним та ОСОБА_5 11 листопада 2024 року, а 12 лютого 2025 року він отримав копію вищезазначеного вироку, що дало йому змогу подати апеляційну скаргу.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначив, що розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у суді першої інстанції відбувався за відсутності учасників судового провадження з огляду на те, що обвинувачений не оспорював встановлені під час дізнання обставини і був згоден з обвинувальним актом.До того ж, копію вироку від 07 березня 2024 року

ОСОБА_5 отримав 13 березня 2024 року, що підтверджується розпискою останнього у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання захисника ОСОБА_4 на те, що договір про надання правової допомоги був укладений між ним та ОСОБА_5 11 листопада 2024 року не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду на те, що сам по собі факт укладення угоди про надання правової допомоги та отримання копії вироку після закінчення строку на його оскарження не є причиною, яка може бути визнана поважною для поновлення цього строку, а також не може бути визнано поважною причиною пропуску вказаного строку і неналежне надання правничої допомоги ОСОБА_5 його попереднім захисником, що призвело до укладення договору 11 листопада 2024 року з захисником ОСОБА_4 .

Крім того, апеляційний суд зазначив, що право обвинуваченого ОСОБА_5 не було порушене протягом строку на апеляційне оскарження вищезазначеного вироку, й у нього не було жодних перешкод для того, щоб укласти договір про надання правової допомоги з захисником у межах строку на апеляційне оскарження.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

З огляду на зазначене, обґрунтованих доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, касаційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та доданих копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3