Справа № 204/9603/23
Провадження № 1-кп/204/645/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження №0001824 від 13.06.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, військовослужбовця військової служби за мобілізацією в особливий період, водій 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , на даний час водій 2 відділення 2 взводу 2 зенітно-кулеметної роти військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2915-IX від 07.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №94 від 04.04.2023 року, солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду водія 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .Відповідно до витягу з бойового розпорядження № 0523/ОКП/4536дск від 02.05.2023 року, старшого лейтенанта ОСОБА_7 призначено на посаду тво командира НОМЕР_3 механізованого батальйону НОМЕР_4 омбр військової частини НОМЕР_1 .Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 28 від 28.01.2023 року, майора ОСОБА_8 призначено на посаду заступник командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.Статтею 32 Статуту також передбачено, що військовослужбовці молодшого офіцерського складу за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.Таким чином, тво командира НОМЕР_3 механізованого батальйону НОМЕР_4 омбр старший лейтенант ОСОБА_7 по відношенню до водія 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням та посадою, а останній підлеглим старшому лейтенанту ОСОБА_7 .Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.Згідно зі статтею 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.Згідно зі ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України мотопіхотний батальйон військової частини НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.В свою чергу, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.Близько 08 години 24 хвилин 11 травня 2023 року заступник командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_8 перебуваючи в місці тимчасової дислокації розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 довів до солдата ОСОБА_5 бойовий наказ тво командира НОМЕР_3 механізованого батальйону НОМЕР_4 омбр старшого лейтенанта ОСОБА_7 №60 від 11.05.2023, щодо висування, одразу після доведення бойового наказу, на позиції 3 мр 1 мб, для зайняття оборони на вказаному напрямку та ведення оборонних дій (або наступальний бій) наявними вогневими засобами.Отримавши зазначений наказ свого прямого начальника солдат ОСОБА_5 злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби у безпосередньому зіткненні з противником та вирішив відмовитись від виконання наказу.Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 08 години 45 хвилин 11 травня 2023 року перебуваючи в місці тимчасової дислокації особового складу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши бойовий наказ свого прямого начальника тво командира НОМЕР_3 механізованого батальйону НОМЕР_4 омбр старшого лейтенанта ОСОБА_7 , №60 від 11.05.2023, який було доведено заступником командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 , щодо висування, одразу після доведення бойового наказу, на позиції 3 мр 1 мб, для зайняття оборони на вказаному напрямку та ведення оборонних дій (або наступальний бій) наявними вогневими засобами, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч.4 ст.402 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.402 КК України, визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст.349 КПК України, про що надав письмову заяву. У вчиненому розкаюється, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки він бажає продовжувати захищати Україну.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавленням волі на строк два роки, на підстав ст.58 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 .

Захисник в судовому засіданні просила призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки ОСОБА_5 бажає продовжувати захищати Україну, став на шлях виправлення, має необхідні якості військовослужбовця, військові облікові фахи, які є нагально необхідними у Збройних силах України, за місцем служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дочку. Також, просила повернути заставодавцю ОСОБА_9 заставу у розмірі 99 308,00 грн.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження №0001824, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п.99-107, 149-165) та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.4 ст.402 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин за обставинами, викладеними у вироку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малітню дитину- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовослужбовцем - водієм 2 відділення 2 взводу 2 зенітно-кулеметної роти ВЧ НОМЕР_2 , за місцем служби характеризується позитивно, має необхідні якості військовослужбовця, військові облікові фахи, які є нагально необхідними у Збройних силах України, має нагороди та відзнаки від проходження військової служби. Війс бькова частина НОМЕР_2 у своєму клопотанні, просить не позбавляти ОСОБА_5 свободи.

Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем і продовжує військову службу, необхідну для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі проведення бойових дій, а також враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає призначити останньому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки, відповідно до ст.58 КК України, замінивши призначене покарання у вигляді двох років позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 15% від суми грошового забезпечення ОСОБА_5 , оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09.07.2023 року, з визначенням розміру застави 99 308 грн. 01 червня 2023 року ОСОБА_5 був звільнений з-під варти під заставу 99 308,00 грн., внесену ОСОБА_9 , що підтверджується квитанцією Приватбанку від 30.05.2023 року, а також повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.58 КК України, призначене ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 .

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з 14 травня 2023 року по 01 червня 2023 року, з розрахунку один день позбавлення волі - три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати після набрання вироком законної сили.

Заставу у розмірі 99 308,00 гривень після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1