Справа № 450/387/25 Провадження № 1-кп/450/349/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 197-1 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 15.1.02024 року про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні 3 малолітніх дітей, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

представник потерпілого ОСОБА_5

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 7 відділу 5 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу, однак починаючи не раніше 29.02.2024 та до 21.10.2024, порушуючи вимоги ст. ст. 60, 61, 116-126 Земельного кодексу України, відповідно до яких право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. б ст. 211 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», достовірно знаючи, що будь-які рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки не приймались, самовільно зайняв частину земельної ділянки комунальної власності Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області площею 0,0105 га (площа забудови), яка частково (0,0028 га) знаходиться у межах (у складі) земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0456, а інша її частина в межах території, яка не відведена, не сформована та не має кадастрового номера, на якій без будь-яких дозвільних документів у сфері будівництва, самовільно, під виглядом ніби то встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, власними силами (за власні кошти), із залученням осіб, які не були обізнані про його злочинні наміри, здійснив монтажні роботи із влаштування стрічкового фундаменту із залізобетону (монолітного), стін із газоблоків та подальше будівництво дворівневої капітальної будівлі (споруди).

Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 197-1 КК України.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні, надійшов до суду з угодою про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Відповідно до угоди про примирення між обвинуваченим та представником потерпілого, ОСОБА_3 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Згідно угоди представник потерпілого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 погодилися щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 197-1 КК України. Обставинами, що враховані при визначені покарання обвинуваченого є: визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, ступінь тяжкості злочину, сприяння органам досудового розслідування у встановленні істини у справі. На підставі наведеного сторони прийшли до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 грн.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та представника потерпілого з врахуванням вимог кримінально-процесуального законодавства, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілого ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

згідно вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, та у кримінальних провадженнях у формі приватного звинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права та наслідки укладення і затвердження цієї угоди, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

ОСОБА_3 роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також судом з`ясовано, що представник потерпілого та обвинувачений розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України та на його основі може бути ухвалено вирок, оскільки відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, а обвинувачений ОСОБА_3 має очевидну можливість виконати покарання. Правова кваліфікація злочину вірна, а узгоджені сторонами вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстави обирати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід відсутні.

Також слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.10.2024 р.

Керуючись ст.ст. 371, 374, 376, 474 - 475 КПК України, суд,-

ухвалив :

угоду про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим, укладену 24 січня 2025 року у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 197-1 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 15.10.2024 відносно ОСОБА_3 , - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.10.2024 р. набудівлю (споруду), право власності на яку не зареєстровано та поштова адреса якій не присвоювалась, яка фактично знаходиться на узбіччі вулиці Буковинської у селі Оброшине Львівського району Львівської області (навпроти гаражів на вул. Буковинській та вул. Вольського) та в межах території, яка не відведена, не сформована та не має кадастрового номера, а також частково в межах ділянки кадастровий номер: :01:001:0456, шляхом встановлення заборони для будь-яких фізичних та юридичних осіб на вчинення будь-яких дій пов`язаних із переходом (реєстрацією) права власності на вказану будівлю, а також щодо вчинення дій, які можуть привезти до її знищення (демонтажу), - скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченою, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

СуддяОСОБА_1