Справа № 487/8230/24
Провадження № 1-кс/487/6499/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001417, про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, який має вищу освіту, працює оперуповноваженим ГУНПЕ в Херсонській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

встановив:

14.11.2024 старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Крім того вказав, що його підзахисний ніколи не переховувався від органу досудового розслідування, має офіційну роботу.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо клопотання, підтримав позицію захисника.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001417 від 23.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 06.12.2023 № 483 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку ГУНП в Херсонській області.

23 вересня 2024 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні), здійснював рух по проїзній частині другорядної дороги вул. Кременчуцької у м. Херсоні, з боку вул. Молодіжної в напрямку вул. Гончара.

У цей же час по проїзній частині головної дороги вул. Української, з боку вул. Київської в напрямку вул. Ладичука (справа наліво по ходу руху ОСОБА_4 ), рухався автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

На нерегульованому перехресті вказаних вище нерівнозначних доріг, на території Дніпровського району м. Херсона, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні), діючи зі злочинною недбалістю, вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» не виконав, керований ним транспортний засіб перед краєм перехрещуваної дороги не зупинив, не надав дорогу автомобілю «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по перехрещуваній (головній) дорозі та наближався до нього праворуч, виїхав на перехрестя та скоїв з ним зіткнення.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 16.3., 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»), чинних на момент ДТП, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1103 від 01.10.2024, отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому кісток тазу; масивних темно-червоних крововиливів в брижу товстої кишки в області тазу; переломів ребер зліва: 2-4 по передньопахвовій лінії; забою головного мозку в обох тім`яних частках; крововиливів в купол діафрагми, корні легень, в клітковину середостіння; забійної рани в лівій лобно-тім`яній ділянці, на спинці носа; синця лоба; саден: правої бічної стінки живота (на тлі саден рана від перерозтягнення шкіри), зовнішньої поверхні лівого плеча, лівої бічної поверхні тулуба, зовнішньої поверхні лівого стегна, та смерть якого настала внаслідок багатоуламкових переломів кісток тазу, які супроводжувалися розвитком травматичного шоку і шоку від крововтрати.

12.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 23.09.2024 та схемою до нього; висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_8 № 1103 від 01.10.2024; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/122-24/5189-ІТ від 04.10.2024; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/122-24/5189-ІТ від 04.10.2024; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/122-24/5190-ІТ від 04.10.2024; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/122-24/5205-ІТ від 31.10.2024.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

За положеннями ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового розслідування; крім того ОСОБА_4 після вчинення ДТП з повідомленням про вчинений ним злочин до правоохоронних органів не звернувся, на місце події швидку медичну допомогу для постраждалого не викликав, окрім того будь-яких свідчень стосовно обставин вчиненого ним злочину органу досудового розслідування не надав, що свідчить про об`єктивне ставлення підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню у встановлені істини у справі.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання та офіційно працевлаштований.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, слідчий суддя доходить до висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що такий ступінь обмеження прав ОСОБА_4 відповідає дійсним інтересам суспільства і є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження, та у даному випадку, має перевагу над принципом презумпції невинуватості та особистої свободи особи.

Таким чином слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. 176-179, 193-194, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимого;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 12.01.2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1