Провадження 11-кп/824/3325/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 квітня 2025 року з визначенням відповідного розміру застави та з покладенням на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не припинили свого існування, а саме ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу було враховано зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставин кримінальних правопорушень, інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які утворюють сукупність особливо тяжких кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на свідків, оскільки вказаних осіб ще не допитано у судовому засіданні, а тому існує висока ймовірність настання ризику вчинення незаконного тиску на останніх. Крім того, місцевий суд на даному етапі розгляду кримінального провадження зменшив суму визначеної застави та встановити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про осіб обвинувачених. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, захисник подав на неї апеляційну скаргу з доповненнями, у якій вказав на її незаконність та необгрунтованість. В обгрунтування доводів скарги указав на необгрунтованість висновків суду щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання захисника, суд безпідставно констатував наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, залишивши поза увагою відсутність будь-яких доказів на підтвердження їх реального існування, які, на думку захисника, є формальними та необгрунтованими. Окрім цього, апелянт вказав на необгрунтованість наведеного ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором у судовому засіданні не названо свідків щодо яких нібито існує ризик незаконного впливу. Крім того, визначений ОСОБА_6 розмір застави, з урахуванням його матеріального становища, відсутності джерел отримання будь-якого доходу свідчить про формальність підходу до застосування альтернативного запобіжного заходу, адже визначена сума застави у вказаному в ухвалі розмірі є непомірною для обвинуваченого. На думка захисника, обвинувачений ОСОБА_6 здатний виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені КПК України, без ізоляції від суспільства. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 України.

Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Оскільки апелянтом не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги із участю сторін, колегія суддів вважала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги відповідно до положень ч. 4 ст. 4221КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обгрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обгрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обгрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано було визнано те, що ризики із яким пов`язувалось застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати та не зменшився ступінь цих ризиків. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується дають підстав вважати про високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду. Ці обставини, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, що вказує на існування ризику незаконного впливу на них із сторони обвинуваченого. Наявність цих ризиків указує на необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд першої інстанції обгрунтовано продовжив обвинуваченому даний строк, належним чином мотивувавши своє рішення. Із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які би істотно обмежували права обвинуваченого та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не виявлено. На думку колегії суддів, існування ризиків у ході судового розгляду було доведено прокурором з належною повнотою, наявність цих ризиків в ухвалі судом першої інстанції обгрунтовано із належною повнотою.

Із урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення воєнного стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника в частині надмірності визначеної ОСОБА_6 застави у якості альтернативного запобіжного заходу, не визнаються переконливими колегією суддів. Ступінь констатованих ризиків, тяжкість та фактичні обставини кримінальних правопорушень, поставленого у вину ОСОБА_6 , у взаємозв`язку із визначеним розміром застави, який близький до мінімальної межі, визначеної до тяжкості кримінальних правопорушень, обвинувачення за яким пред`явлене ОСОБА_6 , не дають підстав для висновку про надмірність визначеного розміру застави.

Наведене указує на необгрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 05 квітня 2025 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4