КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1473/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 184 КК України, у кримінальному провадженні №0000843 від 06.04.2022, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання за ці кримінальні правопорушення: за ч.1 ст.115 КК України призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст.185 КК України призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого покарання остаточно призначено до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`яти) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалено рахувати з 06.04.2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства Юстиції України - залишено без змін до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в остаточний строк до відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання з 06.04.2022 року по дату набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд визнано доведеним, що 03.04.2022 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі знайомим останнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , в якому проживав ОСОБА_7 , зустріли раніше знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з яким піднялись до квартири ОСОБА_7 за НОМЕР_3, де спільно вживали спиртні напої.

Того ж дня, після 17 години 00 хвилин між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились в одній із житлових кімнат квартири АДРЕСА_3 , розпочався конфлікт через те, що ОСОБА_10 сховав мобільний телефон ОСОБА_9 . В ході конфлікту ОСОБА_9 штовхнув ОСОБА_10 , після чого, до вказаного конфлікту приєднався ОСОБА_7 та розпочав бійку із ОСОБА_10 .

Під час бійки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 , що був зумовлений попередніми конфліктами та неприязними стосунками з останнім.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 знайшов в своїй квартирі молоток, яким став наносити численні удари по голові ОСОБА_10 , подолавши тим самим волю останнього до опору.

Після цього, ОСОБА_7 почав тягнути ОСОБА_10 із кімнати до загального коридору квартири, продовжуючи наносити останньому удари молотком по голові та кінцівкам.

В подальшому, з метою подолання опору ОСОБА_10 , ОСОБА_7 знайшов у себе в квартирі мотузку, якою зв`язав верхні та нижні кінцівки ОСОБА_10 , після чого, продовжив наносити по них удари молотком.

Надалі, використовуючи ще одну мотузку, ОСОБА_7 прив`язав один її кінець до зв`язаних рук ОСОБА_10 , а інший до турніку, піднявши тим самим верхню частину тулуба ОСОБА_10 , обпер останнього об стіну.

Незважаючи на прохання ОСОБА_10 , щоб його не вбивали, ОСОБА_7 знайшов у себе в квартирі вату та ізолюючу стрічку, після чого вставив кляп в ротову порожнину ОСОБА_10 та закріпив його ізолюючою стрічкою.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_7 знайшов у себе в помешканні електричний шнур та накинув його на шию ОСОБА_10 , при цьому, перехрестивши кінці шнура, утворив петлю на шиї останнього та почав його здушувати деякий час.

Надалі, через деякий проміжок часу, ОСОБА_7 здійснив ще одне здушення ОСОБА_10 , після чого, залишив вищезазначену петлю з електричного шнура на шиї останнього.

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_5, виявивши, що ОСОБА_10 не подає ознак життя, ОСОБА_7 відв`язав потерпілого від турніка, після чого, замотав тіло ОСОБА_10 в килим, обв`язав його мотузками та приблизно о 05 годині 00 хвилин 05.04.2022 року ОСОБА_7 виніс килим із тілом ОСОБА_10 до смітника, поруч зі своїм місцем проживання, де залишив тіло.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №022-35-1250-2022 від 03.06.2022 року при дослідженні трупа ОСОБА_10 було виявлено: 18 забійних ран в тім`яно-потиличній області голови; 1 забійну рану в лобовій області справа, 1 рвано-забійну рану області лівої вушної раковини; синець та садно області повік зліва; синці (по одному) на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні середньої третини лівого передпліччя, на тильній поверхні кистей; 1 різану рану на долонній поверхні основи 1-го пальця лівої кисті.

Вказані ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 не знаходяться.

Забійні рани на голові, рвано-забійна рана лівої вушної раковини, синці на обличчі та кінцівках виникли у ОСОБА_10 при ударних діях тупих предметів з обмеженою контактною поверхнею. При цьому, рани в області голови спричинені тупим предметом, що в своїй конструкції мав грань з прямим кутом та тригранний кут. На краях та в проекції осаднення ран на голові виявлено металізацію залізом, яке може входити до складу матеріалу травмуючого предмету.

Різана рана на лівій кисті виникла при дії гострого предмету, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразились.

При дослідженні трупа ОСОБА_10 знайдені: рівномірно виражена, зімкнена, горизонтально розташована странгуляційна петля в області шиї, крововиливи в оболонках очей, в м`язах шиї, в слизових оболонках язика, гортані, епікарді та плеврі, рідкий стан крові, вогнища гострої альвеолярної емфіземи та ділянки ателектазу в легенях, білкова дистрофія та виражене повнокров`я судин внутрішніх органів, фокуси некронефрозу, набряк-набухання головного мозку, дистрофія нейроцитів. Дані результати дослідження вказують на те, що до смерті ОСОБА_10 призвела асфіксія внаслідок удавлення петлею. Странгуляційна борозна виникла внаслідок від стиснення ділянки шиї петлею. Ознаки, котрі свідчили б про матеріал та рельєф травмуючого предмету, в ушкодженні не відобразились. Удавлення петлею, як вид механічної асфіксії, що має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В крові трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,82 г/л (проміле). Зазначена концентрація вказує на те, що перед настанням смерті ОСОБА_10 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Смерть ОСОБА_10 після стиснення шиї петлею настала в короткий проміжок часу, що не перевищував кількох хвилин, приблизно за 60-72 год. до моменту огляду його трупа, який було проведено 06.04.2022 року о 14 годині 58 хвилин.

Крім того, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану на території України, ІНФОРМАЦІЯ_5, приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , таємно заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа ТА 1114», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 340 гривень 00 копійок, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме 05.05.2022 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин продав ФОП ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України, не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_10 до дня події вони були знайомі приблизно рік. Відносини між ними були нормальні, неприязних стосунків з потерпілим не було. 03.04.2022 року, приблизно об 11 годині він разом зі знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прийшли до нього у квартиру АДРЕСА_3 , де всі разом на кухні вживали спиртні напої. Надалі, ОСОБА_9 пішов у кімнату дивитись телевізор, а він, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_10 залишились на кухні. Після того, як закінчилось спиртне, він разом з ОСОБА_9 пішли до магазину, а коли повернулись додому, останній виявив, що зник його мобільний телефон. У зв`язку з цим, ОСОБА_9 став кричати на ОСОБА_10 та між ними розпочався конфлікт, який переріс у бійку. На початку конфлікту, він ОСОБА_7 , знаходився на кухні та почувши крики, підійшов до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та почав їх розбороняти. Налі, конфлікт вже відбувався між ними трьома. В той час, як він розбороняв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 останній завдав йому удар стільцем по голові, внаслідок чого він втратив свідомість. Опритомнівши, він побачив, що ОСОБА_10 лежить на підлозі біля дивину, при цьому ноги та руки останнього були зв`язані мотузкою. Далі, він, ОСОБА_7 , пішов вмитись, після чого направився до кухні випити ліки через погане самопочуття. Після того, як він вийшов з кухні, побачив, що ОСОБА_10 знаходився вже в коридорі, при цьому сидів на підлозі, обпершись об стіну, обличчя останнього було закривавлене, а руки та ноги були зв`язані. Побачивши це, він сказав ОСОБА_9 , щоб той припинив свої дії по відношенню до ОСОБА_10 та пішов до своєї кімнати спати. Прокинувшись ІНФОРМАЦІЯ_5, він вийшов із кімнати та направився до ванної кімнати вмитись, а коли вийшов із ванної кімнати, то побачив ОСОБА_10 на підлозі в коридорі. ОСОБА_9 майже весь час був поруч із потерпілим. Він, ОСОБА_7 , знову сказав ОСОБА_9 , щоб той відпускав ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 відповів, що вже діє комендатська година, а тому він його відпустить зранку. Після цього, він, ОСОБА_7 , пішов спати. Надалі, коли він прокинувся, то побачив, що ОСОБА_10 був за руки підв`язаний до турніку, при цьому його руки та ноги були зв`язані, на шиї була мотузка, а в роті був кляп. В черговий раз він сказав ОСОБА_9 , щоб він зранку відпустив ОСОБА_10 та пішов спати. Надалі, ОСОБА_9 розбудив його та повідомив, що ОСОБА_10 помер. Підійшовши до ОСОБА_10 , він пересвідчився, що останній не подає ознак життя. Після цього, він зняв потерпілого з турніку, на якому він висів, розмотав його руки, ноги та витягнув кляп, після чого сказав ОСОБА_9 , що необхідно викликати поліцію та пішов спати. Коли він прокинувся через деякий час, то трупа ОСОБА_10 в квартирі вже не було. ОСОБА_9 в цей час знаходився на кухні, на його запитання, де труп ОСОБА_10 , ОСОБА_9 відповів, що позбувся його, а саме: викинув. В подальшому, ОСОБА_9 запропонував йому піти до магазину та перед цим, здати телефон. Що це був за телефон та кому належав він не звернув уваги. Вийшовши з будинку, вони спочатку пішли до волонтерів поїсти, а потім здали телефон до магазину, де приймають стару техніку. Вказаний телефон здавав він, ОСОБА_7 . Надалі вони пішли разом до магазину, де за виручені гроші, придбали цигарки, після чого пішли додому. Телефон ОСОБА_10 він не брав, даний телефон дав йому ОСОБА_9 , при цьому він не був обізнаний про те, що цей телефон належав саме ОСОБА_10 . Далі, знаходячись вдома, за своїм місцем проживання, він побачив у вікно, що під`їхали працівники поліції та зрозумів з чим це пов`язано, останніх він добровільно впустив в квартиру, в подальшому, його було затримано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року та виправдати його у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що у матеріалах кримінальної справи відсутні докази його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги його показання про те, що на місці події, окрім потерпілого, знаходилась ще одна особа. При цьому, ні стороною обвинувачення ні судом не перевірено імовірність вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не обвинуваченим, а ОСОБА_9 . Крім того, звертає увагу на те, що під час судового розгляду не встановлено наявності у ОСОБА_7 мотиву вбивати потерпілого.

Також, обвинувачений стверджує, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводи, викладені у апеляційній скарзі обвинуваченого, вислухавши пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, а доводи обвинуваченого про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченої у вчиненні злочину, за який її засуджено, з яким погоджується колегія суддів.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України, не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_10 були знайомі приблизно рік, відносини були нормальні. 03.04.2022 року, приблизно об 11 годині він разом зі знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прийшли до нього у квартиру, де всі разом на кухні вживали спиртні напої. Після того, як закінчилось спиртне, він разом з ОСОБА_9 пішли до магазину, а коли повернулись додому, останній виявив, що зник його мобільний телефон. У зв`язку з цим, ОСОБА_9 став кричати на ОСОБА_10 та між ними розпочався конфлікт, який переріс у бійку. На початку конфлікту, ОСОБА_7 , знаходився на кухні та почувши крики, підійшов до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та почав їх розбороняти. Надалі, конфлікт вже відбувався між ними трьома. В той час, як він розбороняв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останній завдав йому удар стільцем по голові, внаслідок чого він втратив свідомість. Опритомнівши, він побачив, що ОСОБА_10 лежить на підлозі біля дивану, при цьому ноги та руки останнього були зв`язані мотузкою. Згодом, ОСОБА_10 знаходився вже в коридорі, при цьому сидів на підлозі, обпершись об стіну, обличчя останнього було закривавлене, а руки та ноги були зв`язані. Побачивши це, він сказав ОСОБА_9 , щоб той припинив свої дії по відношенню до ОСОБА_10 та пішов до своєї кімнати спати. Прокинувшись ІНФОРМАЦІЯ_5, він вийшов із кімнати та направився до ванної кімнати вмитись, а коли вийшов із ванної кімнати, то побачив ОСОБА_10 на підлозі в коридорі. ОСОБА_9 майже весь час був поруч із потерпілим. Він, ОСОБА_7 , знову сказав ОСОБА_9 , щоб той відпускав ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 відповів, що вже діє комендатська година, а тому він його відпустить зранку. Після цього, він, ОСОБА_7 , пішов спати. Надалі, коли він прокинувся, то побачив, що ОСОБА_10 був за руки підв`язаний до турніку, при цьому його руки та ноги були зв`язані, на шиї була мотузка, а в роті був кляп. В черговий раз він сказав ОСОБА_9 , щоб він зранку відпустив ОСОБА_10 та пішов спати. Надалі, ОСОБА_9 розбудив його та повідомив, що ОСОБА_10 помер. Підійшовши до ОСОБА_10 , він пересвідчився, що останній не подає ознак життя. Після цього, він зняв потерпілого з турніку, на якому він висів, розмотав його руки, ноги та витягнув кляп, після чого сказав ОСОБА_9 , що необхідно викликати поліцію та пішов спати. Коли прокинувся то ОСОБА_9 відповів, що позбувся його, а саме: викинув. В подальшому, ОСОБА_9 запропонував йому піти до магазину та перед цим, здати телефон. Що це був за телефон та кому належав він не звернув уваги. Вийшовши з будинку, вони спочатку пішли до волонтерів поїсти, а потім здали телефон до магазину, де приймають стару техніку. Вказаний телефон здавав він, ОСОБА_7 . Телефон ОСОБА_10 він не брав, даний телефон дав йому ОСОБА_9 , при цьому він не був обізнаний про те, що цей телефон належав саме ОСОБА_10 .

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами, а саме:

показаннями свідка ОСОБА_9 який пояснив, що 03.04.2022 року, перебував разом з ОСОБА_10 вдома у ОСОБА_7 де розпивали спиртні напої. Згодом, між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, який перейшов у штовханину, під час якої ОСОБА_12 наносив йому, ОСОБА_9 , удари. В коридорі на підлозі лежав маленький ніж, ОСОБА_13 взяв ніж та завдав ОСОБА_9 , один удар по руці. В цей час, ОСОБА_7 зайшов до кімнати запитав у ОСОБА_10 , де мобільний телефон, після чого пішов до туалету та повернувся звідти з молотком, який тримав у руці. Після цього, ОСОБА_7 відтягнув ОСОБА_12 від нього до коридору. Останній знаходився в положенні напівлежачи на підлозі, обпертим об стіну, а ОСОБА_7 , при цьому, завдав йому приблизно 3-4 удари молотком по голові. Молоток був звичайний господарський з дерев`яною ручкою, з однієї сторони мав гострий кінець з другої тупий. Удари ОСОБА_10 ОСОБА_7 наносив тупим кінцем молотка. Надалі, підійшовши до ОСОБА_12 він став з`ясовувати навіщо він заховав його телефон, однак останній на його питання не відповідав. ОСОБА_9 , просив ОСОБА_7 не наносити удари ОСОБА_10 , однак він не звертав на це уваги, а згодом взяв мотузки та шнурі, та зв`язав ОСОБА_12 . Потім, обвинувачений перекинув мотузку на вмонтований турнікта прив`язав ОСОБА_12 , руками до верху. Далі, ОСОБА_7 накинув шнур на шию ОСОБА_12 та став здушувати шию шнуром, при цьому зробив декілька здушень, приблизно 3-4 рази, утримуючи шнур при здушенні, приблизно по 7 секунд, кожного разу. Також, ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_10 молотком по колінам. В подальшому, приблизно о 21 годині, він, ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 пішли по різним кімнатам спати, при цьому, ОСОБА_12 так і залишався в підвішеному стані на турніку в коридорі. Наступного дня, прокинувшись, приблизно о 08 годині ранку, він, ОСОБА_9 , підійшов до ОСОБА_12 , який вже не дихав. ОСОБА_7 вирішив здати до магазину телефон ОСОБА_13 ;

показаннями свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що ОСОБА_7 є його сусідом. Зі слів дружини знає, що щось відбувалось на сходовій клітці, остання чула шум та розмову, як хтось казав «не вбивайте мене». Раніше в квартирі ОСОБА_7 проживало дуже багато людей «ромської» зовнішності, постійно відбувались бійки та було чути крики. Моменту вбивства він не чув та не бачив, однак коли виходив з квартири та зайшов до ліфту то бачив плями крові, однак не звернув на це уваги. Вийшовши з під`їзду, він побачив біля сміттєвих баків труп, який лежав на килимі;

показаннями свідка ОСОБА_15 , яка є сусідкою ОСОБА_7 , та 03.04.2022 року вона проходила біля дверей то почула, що хтось говорив «мужики тільки не вбивайте», їй здалося, що це було десь біля ліфту, при цьому криків вона не чула. В квартрирі ОСОБА_7 раніше проживав табір циган, які здійснювали збут наркотичних засобів, у зв`язку з чим, вона неодноразово з чоловіком викликала працівників поліції. Наступного дня, вони з чоловіком побачили, що в дверях загального коридору був виламаний замок. Крім того, вони з чоловіком бачили біля будинку працівників поліції та тіло чоловіка, який лежав на розгорнутому килимі;

показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що на початку квітня 2022 року до нього підійшов чоловік, який є обвинуваченим ( ОСОБА_7 ), який приніс телефон марки «Нокіа» з кнопками. Дані телефони він викупає для запчастин. Яку суму грошових коштів, він заплатив ОСОБА_7 не пам`ятає. Коли до нього підійшов ОСОБА_7 , біля нього, ОСОБА_11 , знаходилась ще одна особа, тому особливо уваги на ОСОБА_7 він звернув. На стадії слідства останнього впізнав за зовнішністю по наданим фотокарткам.

Вищенаведені показання свідка ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_7 03.04.2022 року вбивства потерпілого ОСОБА_10 , що супроводжувалось нанесенням останньому численних тілесних ушкоджень молотком по голові, кінцівкам, колінам, зв`язуванням потерпілого мотузками та неодноразового здушення шиї потерпілого дротом, що призвело до смерті потерпілого ОСОБА_10 , а також про вчинення дій ОСОБА_7 , спрямованих на приховування слідів злочину, в тому числі про вчинення ОСОБА_7 04 квітня 2022 року крадіжки мобільного телефону потерпілого ОСОБА_10 , який станом на момент крадіжки був вже вбитий є чіткими, логічними, послідовними, детальними щодо хронології та послідовності вчинення ОСОБА_7 злочинних дій, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 в частини відомих їм обставин у даному кримінальному провадженні та об`єктивно підтверджуються наступними, дослідженими судом першої інстанції доказами:

даними рапорту начальника сектору Дніпровського УП ГУНП в м.Києві, від 06.04.2022 року (т.1 а.с.181); протоколом огляду місця події та трупа від 06 квітня 2022 року із долученою до нього фототаблицею (т.1 а.с.182-191); протоколом огляду місця події від 06.04.2022 року з долученою фототаблицею, (т.1 а.с.192-198); актом про застосування службового собаки по сліду від 06.04.2022 року (т.1 а.с.200); лікарським свідоцтвом про смерть №020-1250 від 07.04.2022 року; протоколу обшуку від 06.04.2022 року(т.1 а.с.235-245); протоколом огляду предметів від 22.07.2022 року (т.2 а.с.38-39); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2022 року (т.2 а.с.40-42); протоколом огляду місця події від 07 квітня 2022 року (т.2 а.с.43-45); даними товарознавчої експертизи №СЕ-19/111-22/15665-ТВ від 23.05.2022 року(т.2 а.с.53-57); протоколом огляду місця події від 30.08.2022 року (т.2 а.с.113-115); протоколом проведення слідчого експерименту від 29.06.2022 року за участю свідка ОСОБА_9 , з відеозаписом до нього(т.2 а.с.98-104), (т.2 а.с.104); протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 30.08.2022 року (т.2 а.с.107-111), з відеозаписом до ньог (т.2 а.с.111); висновком судово-медичної експертизи №022-35-1250-2022 від 03.06.2022 року за результатами дослідження трупа ОСОБА_10 (т.1 а.с. 211-213); висновком судово-медичної експертизи №022-61-1250-2022 від 18.08.2022 року (т.1 а.с.214-216); висновком судово-медичної експертизи №022-75-1250-2022 від 20.09.2022 року (т.1 а.с.217-218); висновком судової медичної імунологічної експертизи №081-139-2022 від 29.06.2022 року (т.1 а.с.223-227); даними судово медичного імунологічного дослідження №081-137-2022 від 24.06.2022 року (т.2 а.с.1-5); даними судової медичної імунологічної експертизи №101-53-2022 від 22.07.2022 року (т.2 а.с.6-9); даними судової медичної імунологічної експертизи №081-138-2022 від 08.07.2022 року (т.2 а.с.10-14); даними судово-медичної імунологічної експертизи №101-61-2022 від 28.07.2022 року (т.2 а.с.15-18); даними судово-медичної імунологічної експертизи №081-149-2022 від 30.06.2022 року та судової медичної генетичної експертизи №101-55-2022 від 26.07.2022 року (т.2 а.с.19-23, а.с.24-26); даними судово-медичної імунологічної експертизи №081-150-2022 від 28.06.2022 року (т.2 а.с.27-31); даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-22/34263-БД від 29.12.2022 року на наданих на дослідження фрагментах кабелю, умовно позначеному «І» (об`єкти №№1.1-1.6), умовно позначеному «ІІ» (об`єкти №№2.1, 2.2) та умовно позначеному «ІІІ» (об`єкти №№3.1-3.4) виявлено кров людини і клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки крові та клітин, виявлених на фрагменті кабелю,є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб: зразка крові ОСОБА_10 та зразка букального епітелію ОСОБА_7 (т.2 а.с.154-168); висновокм комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №142 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_7 (т.2 а.с.65-66); даними судової психологічної експертизи №СЕ-19/111-22/3653-ПС від 04.11.2022 року (т.2 а.с.184-234); даними висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/111-22/36534-ПС від 14.11.2022 року(т.3 а.с.3-21).

Суд оцінив у сукупності показання обвинуваченого, свідків, висновки експертиз та інші письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими та дійшов висновку, що ці докази поза розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження його винуватості у скоєному, є неспроможними, оскільки, покладені в основу вироку докази в повній мірі відповідають вимогам ст. 84 КПК України, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджуються між собою та повністю відтворюють картину вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, в суді апеляційної інстанції встановлено не було.

При цьому, на доводи сторони захисту про те, що обвинувачений, зважаючи на його вік і статуру, враховуючи фактичні обставини справи, не міг самостійно вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, колегія суддів зазначає про те, що суд першої інстанції розглянув справу у межах пред`явленого обвинувачення згідно ст. 337 КПК України, як про це зазначено у вироку суду першої інстанції. При цьому, прокурор не позбавлений був процесуальної можливості за наявності підстав змінити обвинувачення у суді відповідно до положень ст. 338 КПК України. Судом апеляційної інстанції переглянуто кримінальне провадження в межах, визначених ст. 404 КПК України. Водночас, на переконання колегії суддів, такі твердження захисника не спростовують висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, які ґрунтуються на досліджених судом доказах.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне закрити кримінальне провадження в частині визнання винуватим та призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, з огляду на таке.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 575 грн. до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2025 році становить 3028 грн.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому, колегія суддів враховує приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, наведені вище зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння

Згідно встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у таємному заволодінні майна ОСОБА_10 , а саме: мобільного телефону марки «Нокіа ТА 1114», вартістю 340 гривень 00 копійок, що значно менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який на момент скоєння кримінального правопорушення, становив 2481 грн.

Тому, з урахуванням змін, внесених законом №3886-IX від 18.07.2024, дії ОСОБА_7 в частині заволодіння мобільним телефоном потерпілого, підпадають під адміністративні правопорушення, за які передбачена адміністративна відповідальність.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти закриття кримінального провадження, оскільки його права при цьому не будуть порушені.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону та відсутність заперечень сторони захисту, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в частині визнання винуватим та призначення покарання за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Колегія суддів звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження в цій частині, не вказує на необхідність пом`якшення чи зміни призначеного останньому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки призначене обвинуваченому покарання за цим злочином - 9 років позбавлення волі. При цьому, суд першої інстанції, застосовуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України застосував принцип поглинення.

Отже, таке покарання в повній мірі відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння новий злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково, вирок щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати, а кримінальне провадженні в цій частині закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, в іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 417 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 06.04.2022 року.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: _______________ ______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4