УХВАЛА

26 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 953/19187/20

провадження № 51 - 518 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь

у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

установив:

У касаційній скарзі прокурор просить переглянути вказане судове рішення

в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд дійшов висновку, що цих вимог прокурором не дотримано.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що

є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Водночас посилаючись на недотримання апеляційним судом приписів статей

404, 419 КПК, прокурор належним чином не обґрунтовує доводів касаційної скарги в цій частині. Зокрема не вказує які конкретно доводи його апеляційної скарги залишились без відповіді за результатами апеляційного перегляду, як і не аргументує очевидну недостатність тих мотивів, якими керувався апеляційний суд погоджуючись із висновками місцевого суду, з огляду на аналогічність доводів касаційної скарги тим, що були зазначені в його апеляційній скарзі.

Таким чином, прокурор у скарзі не наводить таких порушень КПК, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваної ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Окрім того, в мотивувальній частині скарги прокурор вказує на процесуальні порушення, які начебто були допущені апеляційним судом при перевірці апеляційної скарги потерпілого, що не узгоджується зі змістом його скарги та змістом оскарженої ухвали.

Згідно з положеннями ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши,

що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

З урахуванням зазначеного касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду

від 21 листопада 2024 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж семи днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити прокурору, що в разі неусунення недоліків у встановлений строк касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3