Справа № 642/2062/24
Провадження № 1-кп/642/102/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.309, ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.309, ч.2 ст.121 КК України. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР 25.10.2023р. за № 0000506.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 24.01.2024р. обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Прокурор підтримав клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_5 під вартою, зазначив, що ризики на даний час не зменшилися, ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі у вчиненні тяжкого злочину, він може переховуватися від суду або впливати на свідків з метою уникнення суворого покарання чи вчинити нові злочини. ОСОБА_5 відомі свідки на яких може здійснюватися тиск, не працевлаштований, тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо них, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 24.01.2024р., не сплинули та є реальними.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились. Так, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, впливати на свідків з метою змінити їх покази на свою користь або вчинити новий злочин.

ОСОБА_5 раніше судимий, являється військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, що спричинив загибель людини.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_5 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк дії даного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 331, 334 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали - до 03 квітня 2025 року включно.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2025р.

Суддя ОСОБА_1