КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 _

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 12 березня 2025 року, апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пасківка, Полтавського р-ну., Полтавської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009) КК України,

за участі: прокурора в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 квітня 2025 року, одночасно визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 24 лютого 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000123, за підозрою у тому числі ОСОБА_10 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009) КК України.

31 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009) КК України.

04 лютого 2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 квітня 2025 року, визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 (в редакції Закону № 1707-VI від 05.11.2009) КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував положення наведених норм закону та дійшов до правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та даних про особу, існують підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо визначення розміру застави, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя визначаючи розмір застави, виходив з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також враховуючи матеріальний стан підозрюваного, визначив заставу у 40 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість підозрюваного вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, час перебування підозрюваного під вартою та належну його процесуальну поведінку, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим.

Крім того, як убачається із аналізу положень ч. 4 ст. 183 КПК України, можливість слідчого судді не визначати розмір застави у визначених цією нормою випадках, є правом слідчого судді, а не його обов`язком.

Відповідно до практики Єропейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, враховані слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави одночасно із застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Крім того, ОСОБА_6 внесено заставу та його звільнено з-під варти, а прокурором у судовому засіданні апеляційної інстанції повідомлено, що 18 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000123 від 24 лютого 2022 року, в тому числі відносно ОСОБА_6 обвинувальний акт направлено до Полтавського районного суду Полтавської області для розгляду його по суті (а.с. 40-41, Т. 3).

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах ОСОБА_5 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/4970/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/2067/2025 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України