Провадження 1-кп/193/82/25
В И Р О К

іменем України

25 квітня 2025 рокуСофіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження №0000161 від 13.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Софіївка, Софіївського району Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2024 року, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні зали квартири АДРЕСА_2 , в якому проживає колишній її співмешканець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись перебуванням потерпілого у приміщенні кухні, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, уведеного на всій території України згідно Указу Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, шляхом вільного доступу викрала зі столу мобільний телефон марки «Realme» моделі С67 8/256 GB зеленого кольору та з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 794/25 від 15.03.2025 потерпілому ОСОБА_6 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріальні збитки у розмірі 6634 грн. 25 коп.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

На досудовому розслідуванні між сторонами кримінального провадження, між прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , 19 березня 2025 року було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за змістом якої підозрювана ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у зазначеному протиправному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як встановлено у судовому засіданні, потерпілому ОСОБА_6 матеріальна шкода, завдана злочином, обвинуваченою повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Потерпілому відомо про укладення угоди обвинуваченої з прокурором, з його змістом потерпілий ознайомлений та проти її затвердження не заперечує, про що свідчить відповідна письмова заява останнього.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої. При цьому, судом з`ясовано у обвинуваченої та встановлено, що вона зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченій роз`яснено зміст ч.4, 6, 7 ст. 474 КПК України, які їй зрозумілі та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є її відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь.

Також нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди.

Прокурор та захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Злочин вчинений обвинуваченою відноситься до категорії тяжких.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає її щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої, яка раніше не судима, на диспансерних обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працевлаштована, має задовільний стан здоров`я, повністю усвідомила скоєне та критично ставиться до своїх дій, добровільно відшкодувала завдані збитки потерпілому, відтак суд вважає, що узгоджене сторонами покарання, цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинувачену ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого 4 ст.185 КК України, з призначенням їй узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 76 КК України, на обвинувачену, звільненої від відбування покарання з випробуванням, слід покласти обов`язки, передбачені п.1,2 ч. 1 цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставини, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.100, 314 ч.3 п.1, 373 ч.2, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000161 від 13.03.2025 між прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно положень ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на неї покладаються, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Realme» моделі С67 8/256 GB зеленого кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,- залишити останньому як законному його власнику.

Матеріали кримінального провадження №0000161 від 13.03.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/409/25 (провадження №1-кп/193/82/25).

З підстав, передбачених ст.394 ч.4 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження теж мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1