Кримінальне провадження № 703/4031/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000037 від 12 червня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, є батьком однієї малолітньої дитини, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 28 грудня 2022 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 22 квітня 2004 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі ст.102 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2022 року та остаточно визначено до відбування 5 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 20 березня 2008 року умовно-достроково на невібутий строк 1 рік 10 місяців 2 дні;

- 20 жовтня 2008 року Тальнівським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2004 року та остаточно визначено до відбування 6 років позбавлення волі. Звільнений 29 квітня 2014 року по відбуттю строку покарання;

- 03 червня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Звільнений 18 вересня 2019 року умовно-достроково на невібутий строк 2 роки 6 місяців 18 днів, за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, введений в Україні на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ХІ», який неодноразово продовжений, у тому числі Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року №49/2024 з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, 06 квітня 2024 року близько 11 години 00 хвилин, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Redmi 13C» Midnight Black 4GB RAM 128GB ROM, який знаходився на тумбі біля ліжка у вищевказаному будинку та вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/124-24/10131-ТВ від 10 липня 2024 року, становить 4958 гривень 17 копійок, належного ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до вимог ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що не заперечує жодних обставин, викладених в обвинувальному акті, оскільки вони повністю відповідають дійсності. Вказав, що точної дати не пам`ятає, однак не заперечував, що це могло бути 06 квітня 2024 року, прийшов до своєї сестрі до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зайшовши в будинок, сестри не було, проте в одній з кімнат він побачив її зятя, ОСОБА_7 , який спав. У даній кімнаті він побачив та тумбочці мобільний телефон, який стояв на зарядці. Так як за ним ніхто не спостерігав, він викрав вказаний мобільний телефон, який у подальшому здав до ломбарду та отримав за нього 2600 гривень. Під час вчинення вказаного кримінального правопорушення за ним ніхто не спостерігав. Він намагався відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду та пропонував йому віддати свій мобільний телефон і доплатити кошти у сумі близько 700 гривень, однак потерпілий на дану пропозицію не погодився. Вказав, що є наркозалежною особою та на даний час перебуває на замісній терапії. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що 06 квітня 2024 рок він перебував у себе вдома за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Першодрукаря Івана Федорова, буд.9, та спав. Перед тим як ліг спати поставив свій мобільний телефон заряджатися та поклав його на тумбочку. У цей час його дружини вдома не було. Після того як він прокинувся, виявив відсутність свого мобільного телефону. Оскільки дружина повідомила, що не брала його мобільний телефон, звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення. У подальшому, працівники поліції надали йому для ознайомлення фотозображення з ломбарду, на яких він впізнав ОСОБА_6 . Дійсно, ОСОБА_6 пропонував йому відшкодувати завдану ним шкоду, шляхом надання іншого мобільного телефону та певної суми коштів, однак він відмовився, оскільки мобільний телефон був з тріщиною та сума коштів, яку пропонував ОСОБА_6 його не влаштувала.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за клопотанням учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин; обставини вчинення кримінального правопорушення, яке не потягло за собою тяжких наслідків; відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, виявляє щирий жаль з приводу вчиненого, намагався, з урахуванням своїх матеріальних можливостей, відшкодувати потерпілому завдану шкоду, однак останній відмовився від пропозиції обвинуваченого, оскільки така не влаштувала потерпілого; особу обвинуваченого, який раніше хоча і неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за що неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, звідки востаннє звільнений умовно-достроково 18 вересня 2019 року, однак з дня звільнення з місць позбавлення волі до 06 квітня 2024 року, тобто тривалий проміжок часу, до кримінальної відповідальності не притягувався, є батьком малолітньої дитини, проходить курс лікування від наркозалежності, за місцем проживання характеризується посередньо.

Як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

В обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину повторно та з використанням умов воєнного стану.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Суд звертає увагу, що дії ОСОБА_6 як органом досудового розслідування, так і судом кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто обставини, які обтяжують покарання, що передбачені п.1 та п.11 ч.1 ст.67 КК України, є кваліфікуючими ознаками вказаного кримінального правопорушення, внаслідок чого, у відповідності до ч.4 ст.67 КК України, суд не може ще раз враховувати їх при призначенні ОСОБА_6 покарання як такі, що його обтяжують.

З урахуванням викладеного, обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.69 КК України.

З врахуванням викладеного, суд призначає ОСОБА_6 основне покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із цим, враховуючи особу ОСОБА_6 , який у вчиненому щиро розкаявся, висловив готовність відшкодувати задану злочином шкоду, хоча і має незаняту та непогашену судимість, проте після останнього звільнення з місць позбавлення волі майже 5 років не вчиняв нових злочинних дій, чим проявив бажання стати на шлях виправлення, разом з тим має залежність від наркотичних речовин, з якою активно «бореться», оскільки проходить відповідне лікування та перебуває на замісній терапії, після того, як вчинив злочин, за який притягується до відповідальності, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, розкаявся та активно сприяв слідству, отже на думку суду проявляє активні дії для повернення свого життя в межі нормального правового співіснування у суспільстві, а тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, шляхом звільнення від його відбування з випробуванням, застосувавши вимоги ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 757 гривень 28 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 65, 66, 67, 75, 76, ч.4 ст.185 КК України, ст.100, 124, 369-371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо він не буде скасований.

Головуючий: ОСОБА_1