Справа № 456/1912/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/978/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисник адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому він просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 184 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 557 152 гривень.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області, є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, має право на вільний виїзд за межі території України, будучи обізнаним про воєнний стан, введений на території України через збройну агресію проти України, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи, що у ОСОБА_10 відсутні будь-які законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, у період часу з 03 квітня 2025 року по 04 квітня 2025 року, здійснив за попередньою змовою групою осіб організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України. З цією метою ОСОБА_6 розробив разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою план незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, для реалізації якого вчинив дії за викладених нижче обставин. Так, 03 квітня 2025 року ОСОБА_10 , з метою отримання консультації щодо переправлення через державний кордон України та в подальшому виїзду за кордон України, оскільки відповідно до Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» є особою, яка підлягає мобілізації та немає законних підстав виїзду за межі території України, звернувся до ОСОБА_6 .

В ході зустрічі, 03 квітня 2025 року в обідній час, ОСОБА_6 маючи умисел на організацію разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою незаконного переправлення особи через державний кордон України, діючи з корисливим мотивом, висловив пропозицію ОСОБА_10 щодо надання йому неправомірної вигоди у розмірі 13 500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 04 квітня 2025 року становить 558 125, 10 гривень (1 долар США становить 41,3426 гривень), за здійснення переправлення останнього через державний кордон України, з яких 12 000 доларів США ОСОБА_6 мав передати невстановленій в ході досудового розслідування особі для подальшої організації переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України та 1 500 доларів США мав залишити собі як плату за надання послуг.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, при цьому знаючи, що в останнього відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, з метою власного збагачення, ОСОБА_6 , 04 квітня 2025 року, близько 16:50 години, згідно із розробленим наперед групою осіб планом дій, перебуваючи на тротуарній доріжці поблизу магазину «Зоомаркет», що по вулиці Красівського, 30, у місті Стрий, Львівської області, під час зустрічі з ОСОБА_10 , який діяв відповідно до вказівок ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 13 500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 04 квітня 2025 року становить 558 125, 10 гривень (1 долар США становить 41,3426 гривень), з метою організації незаконного переправлення останнім державного кордону України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, окрім повного визнання останнім своєї вини, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, виникла необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання, у зв`язку з чим він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, використовуючи свої соціальні зв`язки, матеріальний стан та можливість вільного перетину державного кордону України як інвалід ІІ групи, останній зможе вільно покинути територію України та за кордоном переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

За таких обставин, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи матеріальний стан підозрюваного ОСОБА_6 , розмір отриманої неправомірної вигоди в сумі 13 500 доларів США, що становить згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 04 квітня 2025 року 558 125, 10 гривень (1 долар США становить 41, 3426 гривень), сторона обвинувачення вважала, що розмір застави, зазначений в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому є необхідним визначити ОСОБА_6 заставу у вигляді сто вісімдесят чотири розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 557 152, 00 гривень, яка є практично співрозмірною із сумою неправомірної вигоди, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, належну процесуальну поведінку та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 квітня 2025 року задоволено клопотання слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначено термін дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» - до 02 червня 2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 557 152 гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із м. Стрий, Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні №0000045 від 31.03.2025, зокрема з ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з ухвалою слідчого судді не погоджується, оскільки така є занадто сувора та не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, є незаконною та невмотивованою.

Наголошує, що слідчим суддею не взято до уваги повного визнання вини підозрюваним, його сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 (2020 р.н.), він є інвалідом II групи, переніс два інсульти та потребує лікування.

Повідомляє, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Наголошує, що прокурором не доведено неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримку аргументів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, у провадженні старшого слідчого Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000045 від 31 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , відповідно до посвідчення серії ДДА №068807, є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, має право на вільний виїзд за межі території України, будучи обізнаним про воєнний стан, введений на території України через збройну агресію проти України, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи, що у ОСОБА_10 відсутні будь-які законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, у період часу з 03 квітня 2025 року по 04 квітня 2025 року, здійснив за попередньою змовою групою осіб організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України. З цією метою ОСОБА_6 розробив разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою план незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, для реалізації якого вчинив дії за викладених нижче обставин. Так, 03 квітня 2025 року ОСОБА_10 , з метою отримання консультації щодо переправлення через державний кордон України та в подальшому виїзду за кордон України, оскільки відповідно до Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» є особою, яка підлягає мобілізації та немає законних підстав виїзду за межі території України, звернувся до ОСОБА_6 .

В ході зустрічі, ОСОБА_6 маючи умисел на організацію разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою незаконного переправлення особи через державний кордон України, діючи з корисливим мотивом, висловив пропозицію ОСОБА_10 щодо надання йому неправомірної вигоди у розмірі 13 500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 04 квітня 2025 року становить 558 125, 10 гривень (1 долар США становить 41,3426 гривень), за здійснення переправлення останнього через державний кордон України, з яких 12 000 доларів США ОСОБА_6 мав передати невстановленій в ході досудового розслідування особі для подальшої організації переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України та 1 500 доларів США мав залишити собі як плату за надання послуг.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, при цьому знаючи, що в останнього відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, з метою власного збагачення, ОСОБА_6 04 квітня 2025 року, близько 16:50 години, згідно із розробленим наперед групою осіб планом дій, перебуваючи на тротуарній доріжці поблизу магазину «Зоомаркет», що по вулиці Красівського, 30, у місті Стрий Львівської області, під час зустрічі з ОСОБА_10 , який діяв відповідно до вказівок ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 13 500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 04.04.2025 становить 558 125, 10 гривень (1 долар США становить 41,3426 гривень), з метою організації незаконного переправлення останнім державного кордону України.

04 квітня 2025 року в 17:00 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

05 квітня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

5 квітня 2025 року слідчий Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

5 квітня 2025 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, дослідив усі обставини справи та прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке належать до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання, у зв`язку з чим він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, використовуючи свої соціальні зв`язки та можливість вільного перетину державного кордону України, як інвалід ІІ групи, останній зможе вільно покинути територію України, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наявність тих обставини, що ОСОБА_6 визнав вину, сприяє у розкритті кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 (2020 р.н.), є інвалідом II групи, хоча такі мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 184 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (557 152грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його сім`ї, особу підозрюваного, який раніше не судимий, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 квітня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4