У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2025 року м. Ужгород
Заявник не погоджується із даною постановою про закриття кримінального провадження, вважає, що така підлягає скасуванню через її необґрунтованість та неповноту досудового розслідування, зокрема зазначає, що орган дізнання обмежившись допитом потерпілої констатував, що цих даних не достатньо для розгляду справи в суді. Окрім цього, в оскаржуваній постанові вказано, що можливість отримання додаткових доказів, шляхом проведення слідчих дій вичерпана, так-як свідків та очевидців під час дізнання не встановлено.
Крім того зазначає, що в постанові про закриття кримінального провадження вказано, що провадження підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу, передбаченого ч.1 ст.337 КК України. При цьому, ОСОБА_4 у своїй заяві від 23.08.2023 року ставила питання про притягнення до відповідальності особи, що спричинила їй побої. Про факти ухилення від військового обліку або навчальних зборів, відповідальність за що передбачена ст.337 КК України ОСОБА_4 нічого не відомо і про це вона органи внутрішніх справ не повідомляла.
Окрім цього, в оскаржуваній постанові не зазначено в діяннях кого саме відсутній склад правопорушення, передбаченого статтею 337 КК України. Разом з цим, відсутність складу кримінального правопорушення в діянні певних осіб не відміняє подію кримінального правопорушення і вона в любому випадку має бути розслідувана.
Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак, від її представника адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, скаргу підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Дізнавач, рішення якого оскаржується ОСОБА_8 , в судове засідання повторно не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, проти скасування постанови заперечує, просить залишити її в силі.
Дослідивши матеріали скарги, докази додані до скарги, приходжу до наступного висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 - 308. Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Відповідно до ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України. Скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Згідно витягу з ЄРДР, такі відомості були внесені на підставі заяви ОСОБА_4 ..
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне, з метою перевірки доводів скаржника, оглянути матеріали кримінального провадження та надати оцінку процесуальним діям дізнавача під час проведення досудового розслідування, в тому числі щодо проведення всіх необхідних слідчих дій за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінального провадження для огляду.
З урахуванням такої поведінки дізнавача та органу досудового розслідування, слідчий суддя критично оцінює заперечення дізнавача ОСОБА_9 зазначені в заяві від 22.11.2024 року. Крім того, дізнавач у заяві обмежився виключно тезою, що заперечує проти скасування постанови, на обґрунтування чого не навів жодного аргументу та не надав жодного доказу.
Адвокат ОСОБА_10 в скарзі зазначає, що орган досудового розслідування під час кримінального провадження обмежився виключно прийняттям заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, допитом її в якості потерпілої та врученням пам`ятки потерпілій.
Будь-який доказів на спростування вказаних доводів органом досудового розслідування слідчому судді надано не було.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У свою чергу, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину. У той же час, у мотивувальній частині рішення слідчого не зазначено, який із елементів складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 , відсутній.
У мотивувальній частині постанови, що є предметом оскарження зазначено диспозицію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, об`єкт та об`єктивну сторону даного кримінального правопорушення.
При цьому, оцінивши показання потерпілої, зібрані у сукупності докази (без зазначення яких саме) факт відсутності інших фактичних даних, свідків та очевидців, дізнавач прийшов до висновку про можливість закриття кримінального провадження.
Проте, в скарзі потерпіла зазначила, що в момент вчинення кримінального правопорушення, вона їхала в автомобілі з гр. ОСОБА_11 , що спростовує твердження дізнавача про відсутність свідків та очевидців події.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, кримінального провадження, дізнавачем в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України не проведені в повному обсязі слідчі дії з метою одержання фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки, що свідчить про формальний підхід до розслідування вказаного кримінального правопорушення та як наслідок про неефективне досудове розслідування кримінальної справи.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення повної перевірки доводів заявника та належної оцінки обставин, на які вказує заявник.
В резолютивній частині оскаржуваної постанови дізнавачем встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, але такий висновок дізнавачем зроблено знеособлено, оскільки не зазначено, в діях кого саме відсутній склад злочину.
Таким чином, дізнавачем в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Відповідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.
Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а зміст відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що з аналізу процесуального законодавства, яке регулює спірні правовідносини можна дійти висновку, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження та передумовою чого, є дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові, в її резолютивній частині, дізнавач вказав про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, диспозиція якої передбачає покарання за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, керівниками відповідних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України.

Проте, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000802 від 24.08.2023 року здійснювалося з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 126 КК України, за фактом умисного завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 ..

Вказані вище обставини , також підтверджуються коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, у витязі з ЄРДР.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті провадження дотримані не були, із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дізнавачем по даному кримінальному провадженню не допитано жодного свідка, не надано оцінки поясненням потерпілої по справі.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала ( ст.307 КПК).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на рішення постанову заступника начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 28.10.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000802 від 24.08.2023 року, за ч. 1 ст. 126 КК України - задовольнити.

Постанову заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження від 28.10.2023 року №0000802, внесеного до ЄРДР 24.08.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 126 ч. 1 КК України - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1