Провадження №1-кп/761/3169/2025
В И Р О К

іменем України

11 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні без виклику учасників судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000473, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гостомель Київської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор», раніше неодноразово судимого та засудженого за останнім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 травня 2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

24 березня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на території Ірпінського міського суду Київської області, за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Мінеральна, буд. 7, ОСОБА_3 , у приміщенні вбиральні знайшов згорток, обмотаний клейкою стрічкою в середині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), залишений у зазначеному місці невстановленою досудовим розслідуванням особою. Після того, як ОСОБА_3 знайшов вказаний поліетиленовий згорток і переконався, що в середині знаходиться наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон), ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», останній залишив даний поліетиленовий згорток при собі, помістивши його під устілку кросівка лівої ноги, який був одягнений на ньому, з метою власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_3 придбав та почав незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, з метою власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 24 березня 2025 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 , який під устілкою, одягнутого на ньому кросівка зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), було доставлено конвойним підрозділом до Державної установи «Київський слідчий ізолятор», що по вул. Дегтярівська, 13 у м. Києві.

Під час особистого огляду ОСОБА_3 працівниками Державної установи «Київський слідчий ізолятор» виявлено поліетиленовий згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві.

У подальшому, 24 березня 2025 року, у період часу з 19 год. 29 хв. по 19 год. 38 хв., в ході затримання ОСОБА_3 , під час проведення його особистого обшуку, працівниками поліції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у ОСОБА_3 вилучено один згорток синього кольору з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадоном (фенадоном), масою 0,043 г, згідно з Наказом МОЗ України № 634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є більшою, ніж невеликий розмір.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

За таких обставин, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збуту, доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В якості даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що згідно з довідкою КНП «Соціотерапія» ОСОБА_3 під наркологічним та диспансерно - динамічним наглядом не перебуває, відповідно до довідки КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» під наглядом лікаряч - психіатра за місцем проживання не перебуває, за місцем тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризується негативно, неодноразово судимий, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, неодружений.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень є необхідним та достатнім призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Частина перша статті 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт, пробаційного нагляду або обмеження волі. Обираючи дану міру покарання, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт не застосовується до непрацездатних. А призначаючи покарання у вигляді штрафу, суд згідно із ч. 2 ст. 53 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. Обвинувачений ОСОБА_3 не працює, утримується під вартою, а тому для його виправлення не доцільно застосовувати штраф, навіть в мінімальному розмірі, тому, що є обґрунтовані ризики, що призначене судом покарання не буде виконане, а також пробаційний нагляд, оскільки даний вид покарання не створить відносно обвинуваченого належного виховного впливу.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок до відбуття покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 травня 2023 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, з урахуванням правил ч. 1 ст. 72 КК України, згідно яких при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи зі співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Суд також враховує правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові Об`єднаної палати ККС від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867 кмо 18), згідно якого при визначені того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупності злочинів чи за сукупності вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком покарання строк частково відбутого покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 травня 2023 року з 28 липня 2021 року по день набрання даним вироком законної сили.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

В рамках даного кримінального провадження залучено експерта, яким проведено судову експертизу матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/18032-НЗПРАП від 27 березня 2025 року, вартість якої становить 3183 грн 60 коп., що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил складання покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 травня 2023 року у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, частково приєднати невідбуту частину покарання за даним вироком у виді 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, що згідно п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає 2 (двом) місяцям позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком покарання строк частково відбутого покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 травня 2023 року з 28 липня 2021 року по день набрання даним вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави - 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/18032-НЗПРАП від 27 березня 2025 року.

Речові докази:

DVD-R диск з відеозаписом затримання ОСОБА_3 та DVD-R диск з відеозаписом проведення огляду ОСОБА_3 , які, відповідно до постанови старшого дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 28 березня 2025 року, визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000473 від 24 березня 2025 року - залишити зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

паперовий конверт з відповідними написами, в середині якого знаходиться наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,043 г та первинне упакування, які, відповідно до постанови старшого дізнавача ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 27 березня 2025 року, визначено передати на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1