Справа № 344/1982/25
Провадження № 1-кс/344/1069/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0002418, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002418, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 10.09.2024 у ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах виник умисел на знищення чужого майна, шляхом підпалу автомобіля марки «HyundaiTucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , та перебуває у правомірному користуванні ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на знищення чужого майна шляхом підпалу, 10.09.2024, приблизно о 02 год, ОСОБА_5 зайшов на прилеглу територію корпусу №1 будинку № 18, що по вул. Олександра Довженка, у м. Івано-Франківську, достовірно знаючи, що на вказаній території знаходиться автомобіль марки «HyundaiTucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_5 підійшов до вказаного транспортного засобу та за допомогою нафтопродукту, який заздалегідь був підготовлений, шляхом облиття передньої частини автомобіля підпалив зумисно автомобіль марки «HyundaiTucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим довів свій протиправний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, до кінця, після чого покинув місце вчинення злочину.

Своїми протиправними діями, що виразились в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 392370 гривень.

Окрім цього, за невстановлених слідством обставин у невстановленому місці та у невстановлений час, ОСОБА_5 незаконно придбав полімерний зіп-пакет із кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

В період часу, з 20 год 55 хв 10.09.2024 по 00 год 04 хв 11.09.2024, працівниками Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та працівниками УКР ГУНП в Івано-Франківській області, було проведено огляд місця події у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_5 , в ході якого, останній, усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням психотропних речовин без мети збуту, з кишені штанів, у які був вдягнутий, добровільно видав поліетиленовий зіп-пакет, із вмістом кристалічної речовини, яка згідно висновку експерта, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), кількість якої становить 1,3284 грама.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, одружений, непрацюючий, раніше не судимий.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушеннях обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, що містяться у протоколах: огляду місця події від 10.09.2024, проведеного в період з 02 год 55 хв по 05 год 25 хв, огляду місця події проведеного в період з 20 год 44 хв 10.09.2024 по 00 год 09 хв 10.10.2024, огляду місця події від 11.10.2024, проведеного у період з 00 год 55 хв по 01 год 19 хв, огляду предметів, пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , аналізом інформації отриманої у операторів мобільного зв`язку, висновками дактилоскопічної експертизи, транспортно-товарознавчої експертизи, дослідженням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

11 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

В подальшому, 11.09.2024, досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002426, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України було об`єднано до кримінального провадження № 0002418, за ч. 2 ст. 194 КК України.

12 вересня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесено ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 09.11.2024 року включно.

26 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.

05 листопада 2024 року першим заступником керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_12 було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 11.12.2024, так як внаслідок складності закінчити досудове розслідування даного кримінального провадження у строк, зазначений у ч. 3 ст. 219 КПК України, не представлялось можливим.

06 листопада 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено дію запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 12 грудня 2024 року включно.

09 грудня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002418 до 09.02.2025 та 11.012.2024 продовжено дію запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 08.02.2025 року включно.

Закінчити досудове розслідування у вказаний строк не вдається, оскільки, з метою, проведення всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування кримінальних правопорушень необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема: долучити до матеріалів кримінального провадження висновки пожежно-технічної експертизи яка перебуває на виконанні у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України, провести розсекречення матеріалів НС(Р)Д, а саме ухвал Івано-Франківського апеляційного суду та долучити їх до матеріалів кримінального провадження.

Також, необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, щодо відкриття матеріалів іншій стороні, виконати вимоги ст. 291 КПК України, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Беручи до уваги, що обсяг кримінального провадження, складність матеріалів та умов доступу підозрюваного до вказаних матеріалів може спричинити зволікання при ознайомленні сторонами з матеріалами кримінального провадження, може виникнути необхідність у встановленні строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що потребує додаткового часу.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає позбавлення волі на строк від трьох до десяти років

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені кримінальні правопорушення, так як санкція ч. 2 ст. 194 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному, з копії матеріалів кримінального провадження долучених до клопотання, відомі їхні анкетні дані, а також із свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підозрюваний знайомий особисто, та він шляхом вмовляння, залякування, може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити свою протиправну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Враховуючи вищенаведені ризики, характеризуючі дані на особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виключатиме ризику переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також жодним чином не зможе запобігти ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, не ініціюється, оскільки до органу досудового розслідування не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідатиме принципу правової визначеності, цілям пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що допускає законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Викладене свідчить про те, що заявлені ризики на теперішній час не зменшились та обґрунтовані. Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_5 працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі не хворіє.

А також, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, джерел доходу, ризиків продовження протиправної поведінки, та те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність продовження застосування строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так як вони не зможуть запобігти вищевказаним ризикам, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому заперечили проти поданого клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків. Захисник ОСОБА_4 подала клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов"язання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

11 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

В подальшому, 11.09.2024, досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002426, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України було об`єднано до кримінального провадження № 0002418, за ч. 2 ст. 194 КК України.

12 вересня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду винесено ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 09.11.2024 року включно. Визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. та покладеного на підозрюваного обов`язки у разі внесення застави.

26 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.

05 листопада 2024 року першим заступником керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_12 було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 11.12.2024 року.

06 листопада 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 12 грудня 2024 року включно. Визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. та покладеного на підозрюваного обов`язки у разі внесення застави.

09 грудня 2024 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002418 до 09.02.2025 року.

11 грудня 2024 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 08.02.2025 року включно. Визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. та покладеного на підозрюваного обов`язки у разі внесення застави.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до категорії проступків, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами а саме: відомостями, що містяться у протоколах: огляду місця події від 10.09.2024, проведеного в період з 02 год 55 хв по 05 год 25 хв, огляду місця події проведеного в період з 20 год 44 хв 10.09.2024 по 00 год 09 хв 10.10.2024, огляду місця події від 11.10.2024, проведеного у період з 00 год 55 хв по 01 год 19 хв, огляду предметів, пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , аналізом інформації отриманої у операторів мобільного зв`язку, висновками дактилоскопічної експертизи, транспортно-товарознавчої експертизи, дослідженням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.

В той же час 08.02.2025 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.02.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002418, до шести місяців, тобто до 11 березня 2025 року.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Слідчий суддя враховує, що існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість можливого покарання за вчинені кримінальні правопорушення, так як санкція ч. 2 ст. 194 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, може намагатись уникнути покарання.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному, з копії матеріалів кримінального провадження долучених до клопотання, відомі їхні анкетні дані. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Однак, прокурором жодним чином не доведено, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також наявність доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків, його вік, стан здоров"я, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Що стосується поданого захисником клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з ст. 194 КПК України наявність ризиків є підставою для продовження запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від їх настання, слідчий суддя враховує наступне.

Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому в контексті розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не переглядає рішення про його застосування, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу.

З огляду на зазначені положення закону під час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу, необхідно в межах доводів відповідних клопотань розкрити питання існування обставин, про які не було відомо сторонам, та які не були предметом оцінки під час прийняття рішення про продовження запобіжного заходу, та чи виникли після постановлення такого рішення нові обставини, що свідчать про зменшення встановлених ризиків.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обставини, на які посилається сторона захисту не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків. Характеризуючі дані підозрюваного не є безумовною підставою для застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Відтак, беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 08.02.2025, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування, який продовжено слідчим суддею, тобто до 11.03.2025, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає необхідно визначити розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді застава в такому розмірі повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і такий розмір застави буде співмірним та доцільним у випадку її внесення для гарантування дієвості даного провадження та запобіганням згаданим ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, та продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 11.03.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, із визначенням відповідних обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 11 березня 2025 року, включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки на строк до 11 березня 2025 року включно, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1