САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/10/25
1-кп/206/191/25
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000014 із клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, учня 9-В класу Дніпровського ліцею №129 ДМР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , разом з бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, неповнолітнього ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ,

психологів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_11 , -

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра надійшло клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 31 жовтня 2024 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_3 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність за наступних обставин.

Так, неповнолітній ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, 30.10.2024 приблизно о 18 годині 15 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля супермаркету «Варус», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Кирила Осьмака (стара назва вул. 20-річчя Перемоги), буд. 43Д, зустрів раніше знайомих неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , де між ними розпочалось спілкування.

В цей же час, під час спілкування, між неповнолітнім ОСОБА_3 та неповнолітньою ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, в ході якого у неповнолітнього ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення неповнолітній ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, неповнолітній ОСОБА_3 , в той же день, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи біля водомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та продовжуючи словесний конфлікт, стоячи на відстані витягнутої руки, обличчям до неповнолітньої ОСОБА_6 , своєю правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в область лівого ока неповнолітній ОСОБА_6 , спричинивши останній, відповідно до висновку експерта №3403е від 14.11.2024, тілесне ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока частково з розповсюдженням на проекцію лівої гайморової пазухи.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

В діях неповнолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вбачається суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку в управлінні - службі у справах дітей Лівобережної адміністрації ДМР не перебуває.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає з бабусею - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру дізнавач зазначено, що оскільки ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, відповідно до вимог ст.ст.97, 105 КК України та вимог ст.ст.498, 499 КПК України до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, зокрема, у виді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_4 строком на один рік, а також обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання про необхідність застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, при цьому уточнила, про необхідність застосування такого заходу на строк 1 (один) рік., також просила застосувати до ОСОБА_3 обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання та застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, неповнолітнього ОСОБА_3 в судовому засіданні свою причетність до вчинення діяння визнав, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини, вказані у клопотанні, зобов`язався не вчиняти, у тому числі, суспільно небезпечних діянь в майбутньому, щодо задоволення клопотання прокурора та застосування до нього примусових заходів виховного характеру не заперечував.

Захисника-адвоката ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання та застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Представника ювенальної превенції ОСОБА_11 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання та застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, окрім повного визнання останнім своєї винуватості, підтверджується також наступними доказами.

В судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 30.10.2024 року в вечірній час вона разом із подружками гуляла на ж/м Ппридніпровськ та біля супермаркету «Варус» вони зустріли раніше знайомого ОСОБА_15 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Підчас спілкування між ОСОБА_16 та її подружкою ОСОБА_17 виникла сварка. Вона заступилася за ОСОБА_18 , через що ОСОБА_19 став агресивно поводитися також і в її бік та запропонував побитися. Підчас сварки ОСОБА_20 почав плюватися в них, а вона плюнула у нього у відповідь. Після цього ОСОБА_19 вдарив її кулаком в обличчя та втік.

Крім цього, вина неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами в кримінальному провадженні, а саме: витягом з ЄРДР від 31.10.2024; повідомленням на лінію «102» від 30.10.2024; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.10.2024; протоколом огляду місця події від 30.10.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; консультаційним висновком спеціаліста від 30.10.2024 - Alcotest-6510-0,64%; висновком експерта судово-медичної експертизи №3309е від 04.11.2024; висновком психолога від 25.11.2024 з відео-аудіофіксацією роботи спеціаліста за результатами опитування неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 за методикою «Зелена кімната»; протоколом проведення слідчого експерименту з неповноліньою потерпілою ОСОБА_6 від 12.11.2024; висновком експерта судово-медичної експертизи №3403е від 14.11.2024; протоколом з відео-аудіофіксацією роботи спеціаліста за результатами опитування неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 19.12.2024; протоколом проведення слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_13 від 19.12.2024.

Аналіз наведених доказів, на переконання суду, свідчить про їх повну узгодженість між собою та відповідність іншим доказам, що дає підстави суду прийняти до уваги, як правдиві та такі, що відповідають дійсності.

У зв`язку з цим, суд приймає до уваги наведені докази, як належні та допустимі й такі, що підтверджують вчинення неповнолітнім ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_3 виповнилося 14 років, тобто згідно зі ст.22 КК України, останній не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за вчинене суспільно небезпечне діяння, що передбачене ч.1 ст.115 КК України .

Частиною 2 ст.97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно зі ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.105 КК України суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

При ухваленні судового рішення щодо неповнолітнього, суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого статтею 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29КПК та розділу ХІ КК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення прав дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

До того ж, мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила») прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що любі міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, суд приймає до уваги те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив суспільно небезпечне діяння, віднесене до кримінальних проступнів, виховується бабусею, за місцем навчання характеризується позитивної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На час вчинення інкримінованого суспільно небезпечного діяння неповнолітній ОСОБА_3 досяг одинадцятирічного віку та не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.12 КК України, а саме, не досяг 16-ти років, тому він не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено вчинення суспільно небезпечного діяння неповнолітнім ОСОБА_3 , яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке ним вчинено у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, що виключає застосування покарання, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

При визначенні виду примусових заходів виховного характеру неповнолітньому ОСОБА_3 , суд враховує його особу, конкретні обставини вчиненого суспільно небезпечного діяння, його ставлення до вчиненого, в тому числі те, що бабусею надано свою згоду на передачу їй онука під нагляд, оскільки вона здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою в подальшому, та вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд бабусі ОСОБА_4 на строк 1 (один) рік з встановленням обмеження дозвілля і встановленням особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а тому клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 110, 369-372, 376, 498, 500, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_3 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

Визнати, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України, у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд бабусі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.

Встановити обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог

до поведінки неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строком на 1 (один) рік у вигляді:

1) заборони відлучатись з місця мешкання без дозволу бабусі у денний час доби, заборони відлучатись без супроводу бабусі з місця мешкання з 20:00 до 06:00 години;

2) заборони відвідування з 20:00 до 06:00 години парки, кафе та інші розважальні заклади.

Контроль за виконанням ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру покласти на Управління-службу у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради та Сектор ювенальної превенції Відділу превенції ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1