Справа №585/4113/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/450/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2024 року, якою ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_8 з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 23.03.2018 року по 21.12.2022 року у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки він весь період знаходився у слідчому ізоляторі (етапувався).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення вирішено при винесенні вироку Користишівським районним судом Житомирської області від 29.06.2022 року, в якому було вирішено, зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 23.03.2018 року по 29.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Інший період з 30.06.2022 року по дату приїзду в ДУ «Роменська ВК № 56» 21.12.2022 року задоволенню не підлягає оскільки на час вчинення ним діяння, за яке він засуджений, попередня редакція ч.5 ст. 72 КК України втратила чинність, а відповідно не підлягає застосуванню, також перебування особи в СІЗО вже після набрання вироком чинності (06.10.2022 р.), не є попереднім ув`язненням, а відповідно не може бути зараховане за правилами ч.5 ст. 72 КК України (в попередній редакції).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та винести нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі його вимоги про зарахування строку попереднього ув`язнення з 23.03.2018 року по 21.12.2022 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказував, що враховуючи рішення Київського районного суду м. Полтави (справа № 642/3230/18) відносно ОСОБА_9 та іншу судову практику відносно складання вироків (ст.ст. 70,71 КК України) і зарахування строку покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції ЗУ № 838-VІІІ, йому необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання увесь строк перебування у СІЗО, а саме з 23.03.2018 р. по дату прибуття у ДУ «Роменська ВК № 56» 21.12.2022 року.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.11.2018 року за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна. У вироку вказано, що строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання з 17.08.2018 року. До набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін. Даний вирок набрав чинності 01.04.2019 року (т.1 а.о.с.25-28,34).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.04.2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок колегії суддів Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.11.2018 року за ч.3 ст.187 КК України без змін (т.1 а.о.с.29-30).

18 жовтня 2019 року ОСОБА_8 засуджений вироком Брусилівського районного суду Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та йому призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 357 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_8 частково приєднано у виді 4-х років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, як невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської обл. від 29.11.2018 року та остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Зазначено, що строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 17.08.2018 року (т.1 а.о.с.38).

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.11.2019 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.187, п.п.6, 12, ст.115 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.11.2018 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 14 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 23.06.2015 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Зазначено, що початком строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вважати день набрання вироком законної сили, та вказано, що зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 23.03.2018 по 21.07.2018 включно у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 1 а.о.с.39-49). Вирок набрав законної сили 19.11.2019 р. (т.1 а.о.с.50).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19.05.2020 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2019 року відносно ОСОБА_10 та в порядку ст.404 КПК України відносно ОСОБА_8 - скасовано та призначено кримінальне провадження №275/570/18 до нового розгляду в суді першої інстанції. Продовжено ОСОБА_10 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.07.2020 року (т.1 а.о.с.57-60).

Як вбачається з вироку Користишівського районного суду Житомирської області від 29.06.2022 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.187, п.п.6, 12, ст.115 КК України та йому призначено покарання за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.2 ст.185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, за ч.4 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш їм, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.11.2018 року, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 23.06.2015 року, остаточно визначивши ОСОБА_8 покарання у виді 13 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Зазначено, що строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 23.03.2018 року та вказано, що зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 23.03.2018 року по 29.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 1 а.о.с.98-105). Вирок набрав законної сили 06.10.2022 р. (т.1 а.о.с.127).

У своєму клопотанні ОСОБА_8 просить включити строк його перебування в слідчому ізоляторі у строк попереднього ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. У разі засудження особи до покарання у вигляді позбавлення волі, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у п. 104 постанови від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17; провадження №13-31кс18), якщо особа вчинила злочин у період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, попереднє ув`язнення означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства до набрання вироком законної сили. Питання зарахування строку попереднього ув`язнення вирішено при винесенні вироку Користишівським районним судом Житомирської області від 29.06.2022 року, в якому було вирішено, зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 23.03.2018 року по 29.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Інший період з 30.06.2022 року по дату приїзду в ДУ «Роменська ВК № 56» 21.12.2022 року задоволенню не підлягає оскільки на час вчинення ним діяння, за яке він засуджений, попередня редакція ч.5 ст. 72 КК України втратила чинність, а відповідно не підлягає застосуванню, також перебування особи в СІЗО вже після набрання вироком чинності (06.10.2022 р.), не є попереднім ув`язненням. Після набрання вироком законної сили припинилося і попереднє ув`язнення, як запобіжний захід.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи викладене, вимога засудженого ОСОБА_11 про включення йому строку перебування в умовах слідчого ізолятора в строк попереднього ув`язнення з 23.03.2018 року по 29.06.2022 року (під час перебування в СІЗО) є безпідставною.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що передбачені ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ приписи, щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення, до засудженого ОСОБА_8 застосуванню не підлягають.

Оскільки істотних порушень норм КПК України, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, то на підставі викладеного ухвала суду є законною, оскільки ухвалена згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованою, оскільки ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2024 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4