Справа № 752/7929/25
Провадження № 11-кп/824/4004/2025 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року суддя судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року задоволено частково клопотання прокурора; продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 на 60 днів, до 09 червня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн.; продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, до 09 червня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить, що становить 908 400 гривень; продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, до 09 червня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.; продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, до 09 червня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.; продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, до 09 червня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.; продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, до 09 червня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн; продовжено строк дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у зв`язку із застосуванням щодо них запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурором подано апеляційні скарги, в яких просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на 60 днів без визначення застави.

Вивчивши подані апеляційні скарги апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами з наступних підстав.

Стаття 24 КПК України гарантує право на оскарження процесуального рішення. Водночас, вказаною нормою дане право пов`язано з передбаченим цим Кодексом порядком на таке оскарження.

Таким чином, реалізація права апеляційного оскарження рішень суду, ухвалених у кримінальному провадженні, забезпечується в порядку, визначеному КПК України.

Так, частинами 1, 3 ст. 392 КПК України визначено перелік судових рішень, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку. При цьому ч. 2 вказаної статті КПК України, було передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, зазначених у ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Конституційний Суд рішенням від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнав таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним), положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

При цьому, у Рішенні Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 наголошено на тому, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Статтею 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України скасовано обмеження на окреме оскарження ухвал про продовження строку тримання особи під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції.

Системний аналіз наведеноговказує на те, що апеляційному оскарженню до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, підлягають лише ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою.

В той же час, прокурор, хоча і подав апеляційні скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, однак фактично оскаржує ухвалу суду в частині визначення обвинуваченим застави, зокрема просить продовжити строк тримання під вартою обвинувачених без визначення кожному з них розміру застави, що не може бути предметом перегляду апеляційним судом, з урахуванням положень абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України та ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Оскільки прокурором апеляційні скарги подано на рішення в частині визначення розміру застави, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України необхідно відмовити у відкритті провадження за апеляційними скаргами прокурора.

У зв`язку з відмовою у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, апеляційні скарги необхідно повернути особі, яка їх подала.

Керуючись ст.ст. 399 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Полтавської обласної прокуратури на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, разом із поданими апеляційними скаргами надіслати особі, яка їх подала.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1