Справа № 519/638/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м. Південне

Южний міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Південне кримінальне провадження №0000130, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Потсдам, Німеччина, росіянки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, 2010 року народження, працюючої секретарем у ліцеї №3 «Авторська школа М.П. Гузика», зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (далі Закон), яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

У відповідності до ст.2 Закону комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

Попри це, ОСОБА_5 , у денний час доби більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено 28 квітня 2021 року, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме АДРЕСА_1 , діючи зі злочинним умислом спрямованим на поширення та публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Facebook» може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді доведення до широкого кола осіб комуністичної ідеології, використовуючи електронне обладнання - мобільний телефон марки «Iphone 7», із відповідним програмним забезпеченням та доступом до мережі Інтернет, авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Facebook», як користувач « ОСОБА_6 », за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 із вільним доступом до перегляду іншими користувачами, поширила шляхом опублікування (розміщення) на створеній нею сторінці, вільно доступній необмеженому колу користувачів зазначеної соціальної Інтернет-мережі, які відвідували її сторінку, та публічно використала символіку комуністичного тоталітарного режиму, яка відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону заборонена на всій території України, а саме: у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.04.2021, опублікувала, тобто поширила та публічно використала на своїй сторінці публікацію (фотографію), на якій зображено п`ятикутна зірка та герб СРСР, а з правої сторони від вказаної символіки зображено напис «МЫ - НАСЛЕДНИКИ ПОБЕДЫ» що згідно з п.4 ст.1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» є символікою комуністичного тоталітарного режиму, яка відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону заборонена на всій території України.

Органом досудового слідства такі дії підозрюваної кваліфіковані за ст.436-1 ч.1 КК України за ознаками поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму.

До суду надійшла угода про визнання винуватості від 26.03.2025, відповідно до умов якої сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.436-1 ч.1 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна із звільненням від відбуття покарання з випробуванням.

Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченій наслідки укладення угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов висновку, що вона у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1, 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачена підтвердила суду, що угода про визнання винуватості нею укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, захисник у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно із ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-1 ч.1 КК України, який згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченою угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ст.436-1 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винної, і обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.09.2024 арешт майна, відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати.

Долю речових доказів та документів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.374-376, 471- 475, 615 п.15 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.03.2025, що укладена у кримінальному провадженні №0000130, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025, між прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності зі ст.76 ч.1 п.1-2 КК України зобов`язати обвинувачену ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази по справі: чохол для фляги з тавруванням гербу рф, кепка синього кольору з надписом «Russia», сувернірну дощечку з надписом з надписом «Москва», ноутбук марки «Lenovo» моделі 81МУ із зарядним пристроєм до нього, мобільний телефон марки Iphone 10 IMEI1: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора Лайфсел НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Iphone 10 IMEI1 в силіконовому чохлі, мобільний телефон марки Honor X8a IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 в силіконовому чохлі з сім-карткою мобільного оператора Лайфсел НОМЕР_5 , 2 флеш-накопичувачі (карти пам`яті) на 32 Gb «SANDISK» та на 64 Gb - повернути за належністю ОСОБА_5 .

Скасувати захід забезпечення кримінального провадження про арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_9 від 30.09.2024 (справа №504/3834/24 провадження №1-кс/504/344/24).

Відповідно до п.15 ст.615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Южний міський суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1