Справа № 569/772/25
УХВАЛА

16 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , (далі слідчий), погоджене прокурором процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000082 від 30.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, ОСОБА_6 , відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 19.07.2024 №169 о/с призначений на посаду інспектора сектору контролю за обігом зброї Рівненського районного управління Національної поліції в Рівненській області Головного управління Національної поліції в Рівненській області (надалі Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області).

ОСОБА_6 , маючи спеціальне звання «капітан поліції», згідно з абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, у зв`язку з чим постійно здійснює функцію представника влади та, відповідно до пункту 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.

Окрім того, перелік осіб, які мають право виїзду з України, визначено п. 2-1,2-18, п.3,4,5,6 зазначених вище Правил перетинання державного кордону громадянами України, до переліку яких ОСОБА_7 , не відноситься.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Однак, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброїРівненського РУП ГУНП в Рівненській області, незважаючи на те, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу та службовою особою, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України покладено обов`язки діяти лише у межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України і Законами України, а також який, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний неухильно дотримуватися цих положень та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, а також те, що він є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», і якому забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з корисливою метою, прийняв рішення про порушення таких норм законодавства шляхом вчинення умисного злочину у сфері недоторканості кордонів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , умисно, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, в порушення вимог Конституції та й іншого законодавства України, переслідуючи корисливий мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України свідомо вчинили кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в здійсненні організації незаконного переправлення двох громадянин України призовного віку чоловічої статі через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами і вказівками, вчиненому з використанням службового становища, при наступних обставинах.

Встановлено, що не пізніше грудня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Рівному Рівненської області, обіймаючи згадану вище посаду, будучи достовірно обізнаний про те, що в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, а також оголошено та проводиться загальна мобілізація, у зв`язку з чим діють обмеження виїзду за межі України чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи свої службові повноваження, своє становище та пов`язані з цим можливості, з злочинних корисливих мотивів і мети, вирішив незаконно збагатитися шляхом незаконного переправлення третіх осіб через державний кордон України та вступив у злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням на даний час особами щодо здійснення подальшої організації такої незаконної діяльності.

Так, надалі 10.01.2025 близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу приміщення Рівненської районної державної адміністрації, що за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 195, в ході зустрічі із ОСОБА_7 під час розмови, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з злочинних корисливих мотивів повідомив останньому, що за 7500 доларів США з особи зможе організувати його, а також інших бажаючих осіб, незаконний перетин державного кордону України, роз`яснивши для нього порядок дій перед та після незаконного переправлення через державний кордон, а також вказав, що організує за допомогою інших залучених осіб доставлення безперешкодно ОСОБА_7 до державного кордону, які повідомлять та вкажуть необхідний напрямок для подальшого безпосереднього перетину кордону пішим ходом поза межами пунктів пропуску.

Після чого, 14.01.2025, близько 10 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу приміщення Рівненської районної державної адміністрації, що за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 195, в ході зустрічі із ОСОБА_7 під час розмови, діючи умисно, повідомив останньому, що організує подальший незаконний перетин ним державного кордону, оскільки володіє інформацією та шляхом усунення перешкод за допомогою яких можливо незаконно перетнути державний кордон за раніше обумовлену суму грошової винагороди в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, тобто в змозі організувати доставлення двох осіб чоловічої статі призовного віку в тому числі ОСОБА_7 до державного кордону, безперешкодно проїхавши наявні пости, де несуть службу працівники правоохоронних органів.

Після чого ОСОБА_6 близько 10 год. 55 хв. 14.01.2025, перебуваючи в автомобілі марки «AudiA6» н.з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Вербова, 53 А м. Рівне, Рівненської області отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі

15 000 США, вказавши останньому покласти їх під сидіння вищевказаного автомобіля, після чого останній був викритий працівниками правоохоронних органів та у подальшому при спробі втечі з місця події був затриманий на місці події, а грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США в якості оплати за незаконне переправлення двох осіб чоловічої статі через державний кордон України були вилучені.

Санкція частини 3 статті 332 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжкихзлочинів.

14 січня 2025 року, старшим слідчим в особливо важливих справах третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України капітана поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Степань, Сарненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, громадянина України, українця, інспектора сектору контролю за обігом зброї Рівненського районного управління Національної поліції в Рівненській області Головного управління Національної поліції в Рівненській області та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з тим як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 має у власності транспортний засіб марки HYUNDAITERRACAN з н.з. « НОМЕР_2 » сірого кольору, номер кузову НОМЕР_3 .

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просивли його задоволити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Як встановлено судом, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000082 від 30.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи викладене в органу досудового розслідування виникає об`єктивна необхідність в накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , а саме транспортний засіб марки HYUNDAITERRACAN з н.з. « НОМЕР_2 » сірого кольору, номер кузову НОМЕР_3 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Водночас, цими актами законодавства передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, слід врахувати, що попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема зникненню, знищенню, передачі речей та документів, які відповідають критеріям майна, яке може бути конфісковано в дохід держави.

На теперішній час ця стадія досудового розслідування є фактично найбільш важливою, а тому з`ясування істини по провадженню потребує значного часу, дослідження цих речей, відомості які у них містяться, їх співставлення у сукупності з усіма матеріалами кримінального провадження дасть змогу провести повне та об`єктивне досудове розслідування, а їх виведення з розпорядження та користування органу досудового розслідування призведе до неможливості виконувати обов`язки, передбачені ст. ст. 91-94 КПК України в частині збирання та оцінки доказів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання у кримінальному провадженні № 0000082 від 30.12.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 332 КК України, арешт на майноіз забороною відчуження та розпоряджання майном, яке є у власності підозрюваного у вигляді автомобіля марки «HYUNDAITERRACAN» з н.з. « НОМЕР_2 » сірого кольору, номер кузову НОМЕР_3

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_8