Провадження № 1-кс/686/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зі скарги вбачається те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 10.10.2024 р. звертались до ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення посадовими особами Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» та головного управління Держкомзему (Держгеокадастру) України кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.176 КК України, однак, всупереч ст.214 КПК України, відповідні відомості до ЄРДР внесенні не були. Тому, ОСОБА_3 у скарзі просить зобов`язати уповноважену особу ГУНП в Хмельницькій області: прийняти вищеозначену заяву; внести до ЄРДР відомості щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення; невідкладно розпочати досудове розслідування; видати заявникам витяг з ЄРДР, постанову про визнання їх потерпілими та пам`ятки потерпілих; при здійсненні допиту вищеозначене них посадових осіб запросити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для поставлення питань.

Скаржник ОСОБА_3 та представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Отже, як вбачається із положень вищевказаної норми, слідчий суддя не в праві проводити розгляд скарги за відсутності скаржника за будь-яких умов.

Також, відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту над ходження скарги.

Чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено яким саме чином повинен діяти слідчий суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку неявки без поважних причин обов`язкового учасника судового провадження, яким, в розумінні ч.3 ст.306 КПК України, є скаржник чи його представник.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону», про що наголошував ЄСПЛ у своєму рішенні від 14 жовтня 2010 року по справі «Щокін проти України». Зокрема, у разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для таких осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій, прогалин у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (скаржника).

Враховуючи положення ст.7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися, зокрема й на принципах верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять особу в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг, скаржник, звертаючись до слідчого судді з відповідною скаргою, повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Отже, за умов добросовісного користування своїми процесуальними правами скаржником, вони порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

Скарга ОСОБА_3 перебувала в провадженні слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області понад визначений ч.2 ст.306 КПК України строк. Така тривалість судового провадження об`єктивно зумовлена необхідністю вжиття суддею процесуальних заходів для належного повідомлення скаржника про розгляд скарги, участь якого в її розгляді, згідно з ч.3 ст.306 КПК України, є обов`язковою.

Так, з матеріалів скарги слідує, що після відкриття провадження, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2024 р., за вищевказаною скаргою ОСОБА_3 , судові засідання з розгляду цієї скарги понад 10 разів були відкладенні саме у зв`язку з неявкою на розгляд скарги скаржника ОСОБА_3 . При цьому, з метою забезпечення участі у судових засіданнях скаржника, здійснювались виклики ОСОБА_3 у порядку, передбаченому ч.1 ст.135 КПК України, зокрема, шляхом вручення повісток про виклик до суду, надіслання їх поштою, по телефону (до початку ігнорування скаржником викликів із абонентських номерів телефонів, з яких працівниками суду здійснювались виклики), окрім того, повістки про виклик ОСОБА_3 у судові засідання скеровувались на зазначену нею електрону пошту, а також, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, скеровувались текстові повідомлення на зазначений ОСОБА_3 абонентський номер, однак, скаржник ОСОБА_3 у судові засідання не з`являлась.

Також, у судові засідання, призначені на 05.03.2025 р. та 19.03.2025 р., ОСОБА_3 знову не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду її скарги, ОСОБА_3 була повідомлена належним чином, у порядку, передбаченому ч.1 ст.135 КПК України, шляхом надіслання повісток, про виклики у судові засідання, поштою, скерування текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, на зазначений ОСОБА_3 абонентський номер та її електрону пошту, однак, скаржник ОСОБА_3 у судові засідання не з`явилась, про поважність причин своєї неявки у судові засідання не повідомляла. Слідчий суддя також звертає увагу, що із відомостей, указаних на окремих зворотних повідомленнях та трекінгах поштових відправлень (від 04.03.2025 р. та від 15.03.2025 р.), які є офіційною інформацією надавача поштових послуг «Укрпошта», містилась інформація про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з тим, що адресат «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Вказане випливає із судової практики у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, провадження № 61-185св2, яку слідчий суддя вважає за можливе застосувати до такого випадку, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України. Також, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Крім того, через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, на зазначений ОСОБА_3 абонентський номер та електрону адресу, повістки-повідомлення про її виклик до суду на 11 год. 30 хв. 05.03.2025 р. та на 11 год. 30 хв. 19.03.2025 р. були доставлені ОСОБА_3 26.02.2025 р. та 06.03.2025 р. відповідно. Отже, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 не була обізнана про час та місце розгляду її скарги. Що також узгоджується із практикою Верховного Суду, який у своїх рішеннях зазначав, що якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу, зазначивши їх у скарзі, то можна припустити, що він не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на особу обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Отже, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою вказаних ним засобів зв`язку, діє правомірно й добросовісно (постанови Верховного Суду від 28.06.2023 року (справа №757/48467/21, провадження № 61-10924св22), від 23.01.2025 року (справа №591/4693/15, провадження № 51-3209км24).

Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК України Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі якщо особа подала письмову заяву про здійснення виклику в конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), то за наявності технічної можливості така особа викликається шляхом надсилання їй текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

У ч. 1 ст. 136 КПК України передбачено, що належним належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. У разі якщо особа подала письмову заяву на одержання повісток про виклик у конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), днем вручення повістки про виклик до слідчого судді, суду є день отримання судом повідомлення про доставлення повістки про виклик до слідчого судді, суду на офіційну електронну адресу особи.

Отже, скаржник ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду її скарги, зокрема й 05.03.2025 р. та 19.03.2025 р., однак, у зазначені дати, в судові засідання повторно не з`явилась ОСОБА_3 , від якої на адресу суду не надходило клопотань про можливість розгляду в ці дати її справи за відсутності ОСОБА_3 , як і не надходило будь-яких заяв із поясненнями причин неможливості участі у судових засіданнях, відповідно й не було надано ОСОБА_3 і доказів поважності причин її неявки у судові засідання.

Вищевказану поведінку скаржника (повторні неявки у судові засідання) слідчий суддя розцінює як небажання ОСОБА_3 приймати участь у судовому розгляді поданої нею скарги, і така поведінка учасника провадження свідчить про недобросовісне користування його процесуальними правами і зловживання ними, та перешкоджає розгляду скарги слідчим суддею у передбачені законом строки.

За переконанням слідчого судді, в разі відсутності скаржника, який повідомлений про час та місце розгляду справи та який не з`явився на розгляд його скарги, задля припинення процесуальної невизначеності у вирішенні даної справи, найбільш сприятливим для скаржника ОСОБА_3 буде прийняття рішення про залишення поданої нею скарги без розгляду.

У такому випадку скаржник буде мати право повторно, у випадку такої необхідності, звернутися з означеною скаргою до слідчого судді.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що неявка скаржника у судове засідання свідчить про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді його скарги, втрату інтересу до предмета оскарження та про неналежне ставлення до наданих йому процесуальних прав і покладених на нього обов`язків. Слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати думку скаржника ОСОБА_3 , на момент розгляду скарги, щодо вимог викладених у ній, та щодо інших питань, які виникають при розгляді скарги, відповідно, й слідчий суддя також позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що також прямо заборонено законом. Тому, враховуючи викладені обставини, в даному випадку, згідно з вимогами ст.8, ч.6 ст.9 КПК України, вважаю за доцільне застосувати аналогію права, в зв`язку з чим подана ОСОБА_3 скарга має бути залишена без розгляду.

Вважаю, що вказане рішення не порушує прав скаржника, оскільки не позбавляє його прав повторного звернутися до слідчого судді, суду, в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора. Тому, за умов добросовісного користування своїми правами скаржником ОСОБА_3 , її права порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 306, 307, 372 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржнику ОСОБА_3 , що залишення скарги без розгляду не позбавляє її можливості повторно звернутись із відповідною скаргою до слідчого судді, в порядку передбаченому КПК України.

Копію ухвали направити для відома скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя