cправа №947/3189/25
провадження №1-кп/947/723/25
У Х В А Л А

18 квітня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню №0000269 від 14.04.2023 року,

за участю: прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , їх захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника ОСОБА_13 , перекладача ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.307; ч.3 ст.307; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.310; ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307; ч.3 ст.28, ч.2 ст.310 КК України; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307; ч.1 ст.309 КК України.

18.04.2025 року до суду захисником ОСОБА_7 до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 .. Крім того, захисником ОСОБА_5 також до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 .

1. Зміст клопотання.

1.1. Щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , захисник зокрема зазначила, що грубим порушення прав людини на захист являється той факт, що міру запобіжного заходу від 26.07.2024 року ОСОБА_6 було обрано без участі перекладача, хоча підпис перекладача мається в кінці протоколу, в той час як в рішенні суду від 26.07.2024 року не вказано, чи приймав перекладач ОСОБА_17 участь у судовому засіданні, хоча слідчим було повідомлено консула Азербайджанської Республіки в Україні, тобто слідство мало можливість забезпечити ОСОБА_10 перекладачем і перевести підозру на державну мову ОСОБА_15 .

Вказувала, що тільки при виконанні ст.314-315 КПК України судом було встановлено, що обвинувальний акт був наданий підсудному тільки в підготовчому судовому засіданні, в грубе порушення строків, крім того, підозра і обвинувальний акт з перекладачем вручався в ході підготовчого судового засідання, що не передбачено законом.

Звертала увагу, що в порушення прав і законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_18 після виконання ст.290 КПК України фактично виконувалась слідча дія, що є недопустимим після виконання ст.290 КПК України і є грубим порушенням законних прав і інтересів обвинуваченого.

Наголошувала, що порушення прав на захист досудовим слідством виявляється і ще в тому, що ОСОБА_19 не володіючи державною мовою, не міг в повній мірі захистити свої права і інтереси зазначені Конституцією України, але в обвинувальному акті і в підозрі ОСОБА_20 , який не володіє державною мовою, а російською обмежений тільки побутовими висловами, вміняється організація групи, яка мала стійкий характер, високу ступінь організованості, відрізнялась побудованою ієрархією, чітким плануванням та підготовкою до вчинення злочинів, розподілом ролей та функцій між її учасниками, але як того вимагає ст.91 КПК України, формування обвинувачення обставин, які входять до предмету доказування, не вказані, а саме час, місце, спосіб залишаються на припущеннях.

На думку захисника, неповнота і неконкретність обвинувачення порушують права обвинуваченого на захист та позбавляє суд першої інстанції можливості проводити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який був переданий до суду з конкретним грубим порушенням прав на захист обвинуваченого ОСОБА_15 .

Виснувала, що оскільки ОСОБА_19 був позбавлений права на захист, не володіючи державною українською мовою, утримувався в Одеському СІЗО, то суд має право на ряду з поверненням обвинувального акту вирішити питання про заміну запобіжного заходу на більш м`який (домашній арешт в нічний час, при якому ОСОБА_21 мав би можливість забезпечити себе перекладачем і тим самим реалізувати свої права на захист).

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.42, 45 47 КПК України, просила суд: змінити запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт.

1.2. Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , захисник зокрема зазначив, що 18.03.2025 було задоволено клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 16.05.2025 року включно.

Звертав увагу, що при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд дійшов висновку, що існує лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України - можливість переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

Вважав, що ризики, покладені в основу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», повинні мати властивості обґрунтованості та реальності. Натомість, сторона обвинувачення спирається на уявні можливості.

Вказував, що обвинувачений ОСОБА_8 у березні 2024 року переніс інфаркт. Згідно виписки з медичної картки відділення інтервенційної кардіології та реперфузійної терапії КНП «МКЛ № 10» ОМР, ОСОБА_8 встановлений діагноз: ІХС Гострий, не Q задній ІМ. Десекція в с/з ПКА. Артеріальна гіпертензія III ст., ступінь АГ1, ризик 4. Виписаному зі стаціонару 28.03.2024 ОСОБА_8 призначено лікування, зокрема дієта №10, поступове розширення режиму рухової активності, УЗД серця через 1 рік, нагляд сімейного лікаря, кардіолога. Крім того призначене довготривале медикаментозне лікування з визначенням певних лікарських засобів з урахування стану здоров`я.

Стверджував, що перебуваючи в Одеському слідчому ізоляторі з 27.07.2024 стан здоров`я ОСОБА_8 значно погіршився, після неодноразових звернень до адміністрації ОСІ-21 та філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях ОСОБА_8 належна медична допомога не надавалася, оскільки лікар-кардіолог у медичній частині слідчого ізолятора не передбачений.

Наголошував, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.09.2024 колегія суддів постановила зобов`язати посадових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях терміново забезпечити належне медичне обстеження та лікування ОСОБА_8 у встановленому законом порядку, в тому числі, у закладах охорони здоров`я МОЗ України. На виконання вищезазначеної ухвали суду, 30.09.2024 ОСОБА_8 був вивезений до КП «МКЛ-10» для проведення ЕХОКС та консультації з лікарем- кардіологом, за результатами якого ОСОБА_8 поставлений діагноз: ІХС: постінфарктний кародіосклероз. Артеріальна гіпертензія III ст ступінь АГ-1 ризик 4. Гіпертензивне серце. Гіпертрофія міжшлункочкової перетенки. СН ст В зі збереженим ФВМИ-65% ХСНІ.

Заявляв, що після 30.09.2024 по теперішній час ОСОБА_8 належне медичне лікування не надавалося, лікарем-кардіологом він не оглядався, призначені медичні обстеження не проходив, незважаючи на неодноразові письмові звернення до адміністрації 00-21 та до філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях.

Виснував, що ОСОБА_8 , перебуваючи в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не може отримати необхідне йому належне медичне лікування, що призводить до погіршення його стану здоров`я.

Вважав, що обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити отримання останнім належної медичної допомоги, якої він потребує на постійній основі, а також виконання ним покладених судом обов`язків.

Вказував, що на даний час немає підстав стверджувати про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання якого спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою. Однак, враховуючи те, що деякі з ризиків можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою, і можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Наголошував, що доцільність саме такого запобіжного заходу полягає в тому, що ОСОБА_8 до моменту затримання мав постійне місце проживання, до його складу сім`ї входить дружина, дві неповнолітні доньки, батьки похилого віку, а також є необхідність постійного медичного догляду у зв`язку зі станом здоров`я, тому домашній арешт можливо застосувати за місцем проживання його сім`ї.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.177, 181, 201 КПК України, просив суд: 1) змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 ; 2) покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками, експертами та іншими особами, які мають відношення до кримінального провадження №0000269.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового засідання, захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_22 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , під час судового засідання, також підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_13 , під час судового засідання, також підтримали вищенаведені клоптання.

Прокурор, в судовому засіданні, проти задоволення клопотань захисників про зміну запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заперечував, у їх задоволенін просив відмовити.

3. Висновки та мотиви суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що відповідно до ухвал слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2024 року, до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому, ухвалами слідчих суддів, а потім судом було продовжено, останній раз до 16.05.2025 року включно.

Крім того, до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було застосовано альтернативний запобіжного заходу у вигляді застави.

Під час продовження обвинуваченим вказаного запобіжного заходу, судом був врахований ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На думку суду, наведені захисниками доводи не підтверджують зменшення або зникнення ризику, який був врахований судом під час останнього продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, а саме:

-) щодо ОСОБА_10 , передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - переховування від суду, оскільки ОСОБА_22 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Тож, на думку суду, можливе порушення стороною обвинувачення права на захист ОСОБА_10 під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу під час судового розгляду, а буде враховано судом в подальшому, якщо кримінальне провадження буде призначено до розгляду.

-) щодо ОСОБА_8 , передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - переховування від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Тож, на думку суду, стан здоров`я ОСОБА_8 не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу під час судового розгляду.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п.2.6. Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 №239/5/104 (надалі Порядок), особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Крім того, відповідно до п.2.8. Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

В той же час, з медичних довідок Одеської міської медичної частини №21 за період з 26.07.2024 по 13.03.2025 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 з проханнями про допуск обраного лікаря-фахівця до СІЗО не звертався та рекомендації щодо огляду чи обстеження його у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, тобто поза межами медичної частини СІЗО не містить.

Таким чином, суд робить висновок, що клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу, та клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

2. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

3. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3