Справа № 302/776/24
Провадження № 1-кп/302/31/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження запобіжного заходу
у виді домашнього арешту
18.03.2025 р.с-ще Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Міжгір`я в режимі відеоконференц зв`язку кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Горигляди Монастириського району Тернопільської області, одруженого, працюючого водієм-експедитором у ПП «ВАМ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,
10.06.2024 року судом винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.01.2025 року за клопотанням прокурора обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, до 20.03.2025 року з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
18.03.2025 року прокурором подано письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ризики, передбачені п.п.1,3 ст.177 КПК України, якими обґрунтовувалося застосування раніше до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, на теперішній час не зникли та не зменшились. Вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років; а також репутацію ОСОБА_4 , зокрема; вік обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків: не одружений, утриманців немає, працевлаштований. Та прокурор вважає, що існують ризики порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: пункт 3 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків шляхом умовлянь, залякувань, погроз, не виключаючи підкупу останніх, з метою відмови їх від показань, зміни показань, оскільки останні в судовому засіданні не допитувалися. Також вважає наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про неодноразові неявки обвинуваченого під час підготовчого провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів та просить заявлене клопотання задовольнити за наведеними у ньому підставами.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти заявленого прокурором клопотання за наведеними у ньому підставами.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Судом встановлено, що ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.01.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України строком на шістдесят днів, до 20.03.2025 року (а.с.108-110).
Проте, враховуючи ті обставини, що у найближчий час спливає строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, раніше обраного ОСОБА_4 ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.01.2025 року, суд, діючи відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, зобов`язаний вирішити питання доцільності продовження на даний час перебування обвинуваченого під домашнім арештом.
Відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Відповідно до ст.178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують такий запобіжний захід як нічний домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а також враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), суд вважає, що існують достатні підстави, відповідно до ст.331 КПК України, вважати необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк шістдесят днів.
При цьому, суд враховує, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у даному кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність судового розгляду у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.
Також суд враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає покарання від 3 до 5 років позбавлення волі, також суд враховує особу обвинуваченого, його вік, матеріальний та сімейний стан, а також неодноразові неявки обвинуваченого ОСОБА_4 до зали Міжгірського районного суду під час підготовчого розгляду даної справи.
Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. Крім того, як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, в підготовчі судові засідання, призначені на 01.07.2024 року, 30.07.2024 року, 15.08.2024 року, 18.10.2024 року, 08.11.2024 року, 25.11.2024 року обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся, будучи належним чином повідомленим про день та час проведення підготовчого розгляду справи, про причини неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, при цьому жодних документів на підтвердження поважності причин неявок до теперішнього часу суду не надано.
Відповідно до ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою відмови їх від показань, зміни показань, оскільки у судовому засіданні останні ще не допитувались.
За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому існує ризик того, що обвинувачений може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.
Оцінивши зазначені обставини у їх сукупності, суд вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді нічного домашнього арешту відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризик чого є реальним та дійсним.
Отже, вказаний запобіжний захід, на думку суду, забезпечить швидке та повне проведення судового розгляду, а також виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, та з цією метою суд вважає за доцільне також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
На даний час судом не встановлені обставини, які виключають можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом, та для запобігання вищезазначених ризиків застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним, та не сприятиме своєчасному розгляду даного кримінального провадження.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_4 під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 16 травня 2025 року, включно.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.315,350,372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 16 травня 2025 року, включно. з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за першим викликом до Міжгірського районного суду Закарпатської області на визначений судом день та час;
- не відлучатися з місця свого фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 години до 07-00 години наступного дня;
- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти Міжгірський районний суд про зміну свого місця проживання та/або роботи,
- без застосування електронного засобу контролю.
Термін дії даної ухвали закінчується 16 травня 2025 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою під час перебування під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло за його місцем проживання, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання даної ухвали покласти на ГУНП в Івано-Франківській області, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням цього запобіжного заходу покласти та на процесуального прокурора начальника Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду ОСОБА_7

Закарпатської області