У Х В А Л А

Справа № 183/2286/25

№ 1-кс/183/754/25

29 квітня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора

ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000071 від 25.01.2025 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогород-Дністровський Одеської області, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину 2024 року народження, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408, ч.2 ст.28 - ч.5 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий за погодженням з прокурором просять застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що молодший сержант ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира міномета 2 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти спеціального призначення (на БМП) НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 29.08.2023 самовільно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, залишив місце служби, розташоване поблизу АДРЕСА_3 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Окрім цього, молодший сержант ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира міномета 2 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти спеціального призначення (на БМП) НОМЕР_2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуваючи на території Закарпатської області, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з рідним братом - ОСОБА_7 та матір`ю - ОСОБА_8 , 06.10.2023 шляхом подачі заяви на ім`я в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_9 , про виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення у відповідності до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ями військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 30.11.2016 № 884 у зв`язку із зникненням безвісти молодшого сержанта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначили завідомо неправдиву інформацію, щодо зникнення безвісти ОСОБА_5 , достовірно володіючи інформацією про місце перебування останнього, повідомили завідомо неправдиву інформацію та запросили здійснювати в подальшому перерахування виплат, належних молодшому сержанту ОСОБА_5 , а саме основних, щомісячних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення на доданий до заяви рахунок НОМЕР_3 , на підставі чого з 28.10.2023 по 14.11.2024 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 незаконно отримали від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рахунок НОМЕР_4 (рахунок НОМЕР_3 ) відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 884 311, 49 гривень (вісімсот вісімдесят чотири тисячі триста одинадцять гривень, сорок дев`ять копійок), розпорядившись ними, шляхом зняття готівкових коштів, чим спричинили державі збиток на вказану суму, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в особливо великих розмірах.

28.04.2025 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та в цей же день у встановленому законом порядку повідомлено про підозру.

Слідчий та прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити мотивуючи його обставинами, в ньому викладеними.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання. Про обставини, за яких його було визнано безвісти відсутнім пояснив, що тримав оборону у Серебрянському лісництві, отримав контузію. Під час евакуації в автомобіль влучив снаряд, поранено водія. Евакуація не вдалася, разом з іншими бійцями був під обстрілами 152-ї гармати, на них полювали дрони противника, рятувалися як могли. Разом з ним був дев`ятнадцятирічний хлопець на ім`я ОСОБА_10 . Пізніше вони почули звук генератора та пішли у напрямку звуку, де зустрілися з бійцями із батальйону «Волинь», де їм надали медичну допомогу та допомогли залишити місце обстрілів. Зазначив, що винен у тому що не з`явився до військової частини. Проте, про грошові кошти йому нічого не відомо. Просив урахувати врятоване ним життя іншого воїна - ОСОБА_10 .

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Просив урахувати молодий вік його підзахисного, те що він з 2022 року у лавах ЗСУ захищав Україну, добровільно пішов воювати та воював з честю; має постійне місце проживання, одружений, має дитину, позитивні характеристики. Клопотання є необґрунтованим, а існування ризиків не доведено.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_5 підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408, ч.2 ст.28 - ч.5 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , хоча і є особою раніше не судимою, однак підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

З огляду на те, що обвинуваченому відома інформація про свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

На думку сторони обвинувачення ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - обумовлений тим, що на теперішній час органом досудового розслідування здійснюється збір доказів, не проведено в повному обсязі всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання речей та документів, які мають значення речових доказів. На переконання слідчого судді такі посилання сторони обвинувачення не свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для досудового розслідування.

Відтак, існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя вважає не доведеними.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється, у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Прокурор у клопотанні просив не визначати альтернативний запобіжний захід.

Так, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, статтею 408 Кримінального кодексу України.

Тобто, у даному випадку слідчий суддя має право, а не обов`язок, не визначати розмір застави.

На переконання слідчого судді, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має малолітню дитину, а також з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України проходив військову службу у складі Збройних Сил України, що свідчить про відсутність підстав для реалізації права, передбаченого вищезазначеною нормою, не визначати розмір застави.

Слідчий суддя ураховує те, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому за положеннями ст. 182 КПК України, розмір застави може бути визначено у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також, слідчий суддя ураховує і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, сімейний стан підозрюваного. Слідчий суддя дійшов до висновків про наявність підстав для можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, і вважає, що розмір застави у вигляді 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2025 року з утриманням на гауптвахті Військової служби правопорядку.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити заставу у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн., які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

2) не відлучатись із населеного пункту в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зокрема із ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20 червня 2025 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 30 квітня 2025 року о 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1