справа № 235/8631/20
№ провадження 1-кп/208/506/25
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001017 від 27.05.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 згідно з наказом N? 23-к від 22.05.2019 призначений за контрактом на посаду директора державного підприємства «Покровське лісове господарство».

При цьому, ОСОБА_4 , займаючи посаду директора вказаного державного підприємства, в силу ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Положення про державну лісову охорону, затверджену постановою Кабінету Міністрів України N? 976 від 16.09.2016, п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення був службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Статуту Державного підприємства «Покровське лісове господарство» (далі Статут): «органом управління підприємства його директор»;

Відповідно до п. 8.3. ст. 8 Статуту: «директор самостійно вирішує всі питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені до компетенції Органу управління майном та Управління»;

Відповідно до п. 8.4 ст. 8 Статуту: «директор несе повну відповідальність за стан діяльності Підприємства; діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях; розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства; укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахункові та інші рахунки; несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів...».

Відповідно до контракту укладеним 20.05.2019 між ОСОБА_4 та Державним агентством лісових ресурсів, ОСОБА_4 як керівник ДП «Покровське лісове господарство» зобов?язаний:

- Проводить ефективні заходи, пов?язані із веденням лісового господарства, відповідно до встановлених правил і лімітів та стану насаджень;

- Дотримуватись вимог чинного законодавства та нормативно - правових актів щодо використання та реалізації лісопродукції;

- Забеспечує координацію діяльності державної лісової охорони підприємства, здійснює комплекс заходів спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок та інших порушень лісового та мисливського законодавства.

- Забеспечує цільове та раціональне використання земель лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні підприємства;

Відповідно до посадової інструкції директора ДП «Покровське лісове господарство» ОСОБА_4 :

- Визначає, формулює, планує, здійснює і координує всі види діяльності підприємства;

- Здійснює поточне, оперативне керівництво підприємством;

- Виконує організацію виробничо - господарської, соціально - побутової діяльності;

- Забезпечує виконання завлань підприємством, передбачені законодавством, статутом підприємства, контрактом.

Крім того, відповідно до посадової інструкції директора ДП «Покровське лісове господарство» ОСОБА_4 має право, без доручення діяти від імені підприємства, представляє інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами та органами державної влади, у межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки обов?язкові виконання всіма підрозділами і працівниками підприємства.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон) громадяни України, серед іншого зобов?язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб?єктів. Статтею 3 Закону визначено, що основними принципами охорони навколишнього природного середовища серед іншого є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов?язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності.

Статтею 5 Закону визначено, що особливій державній охороні підлягають території та об?єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об?єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Статтею 60 Закону визначено, що особливій охороні підлягають природні території та об?єкти, що мають велику екологічну цінність як унікальні та типові природні комплекси, для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних процесів і явищ.

Природні території та об?єкти, що підлягають особливій охороні, утворюють єдину територіальну систему і включають території та об?єкти природно-заповідного фонду, курортні та лікувально-оздоровчі, рекреаційні, водозахисні, полезахисні та інші типи територій та об?єктів, що визначаються законодавством України.

Згідно ст. 61 ЛК України ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об?єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну і економічну цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково і оголошуються територією чи об?єктом природно-заповідного фонду України.

До складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам?ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам?ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Порядок організації, використання і охорони територій та об?єктів природно-заповідного фонду, додаткові їх категорії визначаються законодавством України.

Особи, винні у невиконанні вимог охорони територій та об?єктів природно-заповідного фонду та інших територій, що підлягають особливій охороні, видів тварин і рослин, занесених до Червоної книги України, несуть відповідальність за порушення середовища (ст. 68 ЛК України). законодавства про охорону навколишного природного

Відповідно до ст. 1, 4 Лісового Кодексу України (далі - ЛК України) ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними грунтами, трав?яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов?язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно зі ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до ст. 19 ЛК України Постійні лісокористувачі зобов?язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості грунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об?єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства;

Згідно зі ст. 67 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети.

Відповідно до ст. 69 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами.

Відповідно до ст. 100 ЛК України порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно зі ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст. 3 Закону України «При природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об?єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам?ятки природи, заповідні урочища.

Заказники, пам?ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам?ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Статтею 8 Закону України «При природно-заповідний фонд України» передбачено, що збереження територій та об?єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом: встановлення підвищеної відповідальності за порушення режиму їх охорони та використання, а також за знищення та пошкодження заповідних природних комплексів та об?єктів.

Відповідно до ст. 9-' Закону України «При природно-заповідний фонд України» спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об?єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об?єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об?єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Проведення рубок формування і оздоровлення лісів, інших видів рубок здійснюється в межах затверджених планів та на підставі рішень науково-технічних рад установ природно-заповідного фонду згідно з лімітом на використання природних ресурсів на підставі дозволів.

Відповідно до ст. 25 Закону України «При природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів.

Статтею 26 Закону України «При природно-заповідний фонд України» передбачено, що на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завдання, передбаченим положенням про заказник.

Відповідно до ст. 60 Закону України «При природно-заповідний фонд України» охорона територій та об?єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Статтею 26 Закону України «При природно-заповідний фонд України» передбачено, що порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у: порушенні вимог щодо використання територій та об?єктів природно-заповідного фонду; псуванні, пошкодженні чи знищенні природних комплексів територій та об?єктів природно-заповідного фонду та зарезервованих для включення до його складу.

Відповідно до п. 2,3,4,9,10 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N? 761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом: лісорубним або лісовим квитком.

Порядком спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2007 року N?761, а саме статтею 2 визначено обов?язки підприємства, установи, організації і громадяни, яКі здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів.

Статтею 5 «Санітарних правил в лісах України» затвердженого Поставною N?555 КМУ від 27.07.1995 року визначеного заходи з поліпшення санітарного стану лісів здійснюються незалежно від віку насаджень у лісах усіх категорій.

Відповідно до ст. 12 Правил вибіркові санітарні рубки проводяться власниками лісів, постійними лісокористувачами шляхом вилучення з насаджень сухостійних, відмираючих, дуже ослаблених внаслідок пошкодження насаджень пожежами, шкідниками, хворобами лісу і внаслідок аварій та стихійного лиха окремих дерев або їх груп.

Згідно ст. 13 Правил власники лісів, постійні лісокористувачі призначають основі матеріалів лісовпорядкування, лісопатологічних обстежень та повідомлень про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень вибіркові санітарні рубки, про що інформують обласну, Київську та Севастопольську міські держадміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та орган місцевого самоврядування, на території якого зростають насадження, що потребують вибіркової санітарної рубки. У межах природно-заповідного фонду вибіркові санітарні рубки призначаються за погодженням з обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

Встановлено, що на балансі ДП «Покровське лісове господарство» перебувають лісові насадження розташовані в 3 кварталі Олександрівського лісництва, які розташовані на землях Некременського старостинського округу (Некременської сільської ради) Олександрівської селищної об?єднаної територіальної громади (Олександрівської селищної ради) Олександрівського району Донецької області. Вказаній земельній ділянці кадастрові номери та цільове призначення не визначалося, відомості про реєстрацію прав на них відсутні.

Розпорядженням голови Донецької обласної Державної адміністрації «Про оголошення заказників місцевого значення в Олександрівському районі Донецької області» N? 580/5-19 від 07.06.2019 створено об?єкт природно- заповідного фонду ландшафтний заказник «Балки» загальною площею 107 га на землях лісогосподарського призначення (територія третього кварталу лісу), землекористувач - ДП «Покровське лісове господарство». Відповідно до перелічених вище документів директор ДП «Покровське лісове господарство» був поінформований про створення об?єктів природно-заповідно фонду на землях, що входять до складу підприємства. При цьому, 30.07.2019 директором ДП «Покровське лісове господарство» ОСОБА_4 було підписано лісорубного квитка 02ЛКБ N?517254 на проведення вибіркових санітарних рубок в 3 кварталі Олександрівського лісництва ДП «Покровське лісове господарство», тобто на території, щойно створеного об?єкта природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Балки».

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , займаючи посаду директора ДП «Покровське лісове господарство» через не сумлінне ставлення до своїх службових обов?язків, в порушення вимог ст. 100 «Лісового кодексу України», ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9-1 ч. 3 ст.7 Закону «Про природно заповідний фонд України», п.5, п. 30, п.32 «Санітарних правил в лісах України», п. 6 «Правил поліпшення якісного складу лісів» вчинив службову недбалість за наступних обставин.

ОСОБА_4 , 30.07.2019 (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи у службовому кабінеті адміністративної будівлі ДП «Покровський лісгосп», за адресою: м. Покровськ, вул. Михайла Петренка 1, маючи фактичну можливість та обов?язок відповідно до своїх службових повноважень, перевірити належність лісових насаджень розташованих в 3 кварталі Олександрівського лісництва до об?єктів природно - заповідного фонду, неналежно виконав свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, не перевірив що лісові насадження розташовані в 3 кварталі Олександрівського лісництва відносяться до об?єктів природно - заповідного фонду а саме ландшафтного заказника місцевого значення «Балки», не вжив заходів передбачених законом щодо отримання лімітів та дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об?єктів природно - заповідного фонду, підписав та видав лісорубний квиток 02ЛКБ N?517254 на проведення вибіркових санітарних рубок в 3 кварталі Олександрівського лісництва ДП «Покровське лісове господарство», тобто на території, щойно створеного об?єкта природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Балки».

В подальшому, на підставі вказаного лісорубного квитка працівниками ДП «Покровський лісгосп», у період часу з 30.07.2019 по 31.12.2019 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), було зрубано 2 949 сироростучих дерев породи «Дуб» шляхом відокремлення дерева від кореня до ступеня припинення росту на території ландшафтного заказника місцевого значення «Балки» квартал 3 Олександрівського лісництва що спричинило тяжкі наслідки навколишньому природному середовищу в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області на загальну суму 714 744 гривень.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він не заперечує проти клопотання захисника про закриття провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, яке інкриміноване ОСОБА_4 , відноситься до нетяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України у період з 30.07.2019 по 31.12.2019., яке віднесено до нетяжких злочинів, згідно ст. 12 КК України, а тому строк давності, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України становить п`ять років.

Таким чином, на момент розгляду судом клопотання захисника, передбачений законом строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, ст. 284, 286, 288 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0001017 від 27.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.367 КК України, на підставі ст.49 КК України, - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001017 від 27.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати за проведення судово-економічної експертизи у сумі 653,80 грн. на користь держави.

Цивільний позов Державної екологічної інспекції у Донецькій області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1