ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/191/25 Справа № 712/4453/25 Категорія: ст. 182 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря учасники справи: прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Черкаської окружної прокуратури та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого асистентом кафедри Національного університету здоров`я України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СВ Черкаського РУ поліції ГУ Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 908 400,00 грн. із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200, 00 грн.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , починаючи з дня застосування запобіжного заходу, терміном до 28 травня 2025 року, такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та судовим експертом Черкаського відділення КНДІСЕ ОСОБА_25 .

Роз`яснено підозрюваному ст. 182 КПК України.

Ухвалу слідчого судді мотивована тим, що прокурором у дотримання вимог ст.ст. 177, 178 КПК України доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважає не доведеним органом досудового розслідування застосування до підозрюваного зазначеного у клопотанні розміру застави, і що застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наявність доведених ризиків, обґрунтованість підозри, сімейний та майновий стан підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн., здатний у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 року про часткове задоволення клопотання слідчого скасувати з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн. задовольнити, з покладенням обов`язків, указаних у клопотанні.

Апелянт стверджує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 перебуваючи у складі Наглядової ради ТОВ «Ен Джи Лаб Технолоджи» та одночасно займаючи посаду вірусолога клініко-діагностичної лабораторії у КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня», не пізніше 03.11.2022 року, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, організував стійку організовану групу для спільного вчинення злочинів протягом тривалого часу, кінцевою метою створення і діяльності якої було заволодіння грошовими коштами, що виділялися з державного бюджету на закупівлю медичних виробів, в тому числі шляхом зловживання учасниками групи своїм службовим становищем.

У період з листопада 2022 року по травень 2023 року ОСОБА_7 , діючи у складі організованої злочинної групи із ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, під час постачання медичних виробів до лікарні за завищеними цінами, заволоділи бюджетними коштами, чим завдали державному бюджету в особі Національної служби здоров`я України збитків на загальну суму 704 632,88 грн., що на момент вчинення злочину в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімуму доходів громадян та є великим розміром.

28.03.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя ухвалюючи рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу вигляді застави не навів достатніх підстав щодо визначення меншого розміру застави, ніж той який просив слідчий у клопотанні.

Також, залишено без належної оцінки те, що ОСОБА_7 підозрюється у організації вчинення особливо тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що є достатнім стимулюючим фактором переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, як зазначив підозрюваний під час розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, він розлучений, неповнолітні діти перебувають за кордоном, що дає підстави вважати про відсутність сталих зв`язків з Україною та перебування центру життєвих інтересів підозрюваного поза її межами, що актуалізує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя не в повній мірі врахував наявні обставини, чим допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, одержаною у порядку та строки, визначені ч. 9 ст. 135 КПК України;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування із тими свідками та експертом, що зазначені у клопотанні слідчого;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_7 є незаконною та необґрунтованою.

При розгляді справи в суді першої інстанції захисник ОСОБА_7 звертав увагу слідчого судді на те, що підстави у вигляді наявності обґрунтованої підозри та наявності ризиків мають існувати одночасно, для того, що суд мав право своєю ухвалою застосувати відносно апелянта певний вид запобіжного заходу, з покладенням певних визначених законом обмежень.

А у даному кримінальному проваджені такі підстави відсутні, оскільки наявність лише обґрунтованої підозри, та за відсутності доведених ризиків, застосовувати до ОСОБА_7 , як до підозрюваного, будь-який запобіжний захід заборонено законом.

Слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність даного клопотання вимогам ч.1 ст. 184 КПК України, та не надав цьому належної оцінки, так як у клопотанні взагалі відсутнє посилання на відповідні докази та на конкретні матеріали клопотання, що підтверджують наявність кожного наведеного слідчим у цьому клопотанні ризику.

Прокурором не було доведено наявність ризику у вигляді можливості переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, та не було спростовано доводи захисту з цього приводу.

ОСОБА_7 звертає увагу на те, що на протязі п`яти місяців постійно перебував по місцю своєї роботи та проживання в м. Києві, ніколи не переховувався від органів досудового розслідування, після вручення 28.03.2025 року повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, прибував 03 та 09 квітня 2025 року з м. Києва до м. Черкаси до слідчого.

В суді першої інстанції були надані характеристики та документи, які переконливо свідчать про особу підозрюваного, про його репутацію, міцні соціальні зв`язки, які взагалі не були враховані слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали. Крім того, ОСОБА_7 має проблеми зі здоров`ям, є інвалідом ІІ групи та вимушений постійно лікуватися і проходити обстеження у медичних закладах м. Києва, за місцем свого проживання, що підтверджується письмовими доказами.

Саме тому, всі наведені обставини та докази, переконливо свідчать про відсутність у діях ОСОБА_7 будь-яких ризиків, що зазначені у клопотанні, а особливо про відсутність ризику у вигляді можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Висновки слідчого судді про наявність ризиків є лише припущенням, які взагалі не ґрунтуються на доказах та матеріалах, що були додані слідчим та прокурором до клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів зазначених вимог слідчий суддя дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000002 від 05.01.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 перебуваючи у складі Наглядової ради ТОВ «Ен Джи Лаб Технолоджи» та одночасно займаючи посаду вірусолога клініко-діагностичної лабораторії у КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня», не пізніше 03.11.2022 року, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, організував стійку організовану групу для спільного вчинення злочинів протягом тривалого часу, кінцевою метою створення і діяльності якої було заволодіння грошовими коштами, що виділялися з державного бюджету на закупівлю медичних виробів, в тому числі шляхом зловживання учасниками групи своїм службовим становищем.

У період з листопада 2022 року по травень 2023 року ОСОБА_7 , діючи у складі організованої злочинної групи із ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, під час постачання медичних виробів до лікарні за завищеними цінами, заволоділи бюджетними коштами, чим завдали державному бюджету в особі Національної служби здоров`я України збитків на загальну суму 704 632,88 грн., що на момент вчинення злочину в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімуму доходів громадян та є великим розміром.

28.03.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене у великому розмірі, в умовах воєнного стану, організованою групою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованого йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, ризик можливого незаконного впливу на свідків, ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінального правопорушення, його вік, майновий та сімейний стан підозрюваного, стан його здоров`я, дійшов висновку про недоведеність слідчим та прокурором наявності підстав для визначення підозрюваному застави у розмірі 908400,00 грн., у зв`язку з чим вважав за можливе визначення йому заставу в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК, а саме у виді 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454200,00 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого його розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза його втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів не вбачає.

Отже, слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200,00 гривень, який, на переконання колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим.

Колегія суддів не вбачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі, про що зазначено в апеляційній скарзі підозрюваного, оскільки, на переконання колегії суддів, встановлені обставини у кримінальному провадженні свідчать про наявність обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення даного кримінального провадження у виді запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Також, підозрюваний просив в апеляційній скарзі обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи рівень обґрунтованості підозри, доведеність існування ризиків, обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, як того просить підозрюваний, не буде гарантувати виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.

Викладені в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_7 доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає слідуюче.

Слідчим суддею при оцінці ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду вірно враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведення його вини.

При цьому, слідчим суддею суду обґрунтовано зазначено про те, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України допускає призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що свідчить про наявність зазначеного у клопотанні слідчого ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, за станом здоров`я ОСОБА_7 не підлягає мобілізації, може виїхати за кордон, що зумовлює необхідність застосування запобіжного заходу для запобігання непроцесуальної поведінки підозрюваного.

Щодо ризику можливого незаконного впливу на свідків, слідчий суддя заначив, що даний ризик доведений органом досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 тривалий час працював в одному колективі КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» в клініко-діагностичній лабораторії, у зв`язку з чим він має реальну можливість вчиняти тиск чи іншим чином впливати на них для уникнення кримінальної відповідальності.

Також доведено ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки зважаючи на зв`язки з іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні, представниками КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» Черкаської міської ради, у підозрюваного наявні відповідні можливості, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

На підтвердження своїх висновків про наявність вказаних ризиків слідчий суддя навів змістовні доводи, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Окремо колегія суддів враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, та міцність його соціальних зв`язків, зокрема наявність постійного місця проживання у ОСОБА_7 , позитивних характеристик, освіти, те що останній має незадовільний стан здоров`я, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто дані обставини, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, проте з урахуванням вищевказаних обставин, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як того просили підозрюваний та захисник, оскільки менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачені ст. 177 КПК України.

В ході дачі пояснень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 повідомив суду, що заставу ним сплачено, кошти ним взяті у борг.

Перевіривши доводи прокурора в апеляційній скарзі, колегія суддів також вважає їх такими, що не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення підозрюваному на даному етапі досудового розслідування розміру застави у сумі 908400 гривень, та вважає такі доводи не обґрунтованими належним чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або його боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Гарантії, передбачені частиною 3 статті 5 Конвенції, покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 70; «Мангурас проти Іспанії [ВП]» (Mangouras v. Spain [GC]), § 78; «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 14).

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи з посиланням на те, що ОСОБА_7 підозрюється у організації вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, не можуть бути безумовною підставою для визначення підозрюваному застави у вказаному розмірі, оскільки дані обставини самі по собі не є визначальними при визначенні розміру застави, та повинні враховуватися у сукупності із іншими даними про особу підозрюваного.

Апеляційна скарга прокурора не містить достатніх обставин, які б давали підстави для обґрунтованого для висновку, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальної поведінки, визначений слідчим суддею розмір застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн., є недостатнім стримуючим заходом для підозрюваного, та не забезпечує належну процесуальну поведінку і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Фактів неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 з моменту повідомлення йому про підозру та застосування запобіжного заходу у виді застави у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про недостатність визначеного йому розміру застави для виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в апеляційній скарзі не наведено.

Інші доводи апеляційних скарг прокурора та підозрюваного висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 182, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора Черкаської окружної прокуратури та підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: