Справа № 638/1835/25
Провадження № 1-кс/638/561/25
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000118 від 23 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000118 від 23 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000118 від 23 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

В ході досудового слідства встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 невідомі особи здійснили крадіжку 33 листів металопрофілю темно-синього кольору, розміром 3 метри у довжину та 1 метр 15 сантиметрів у ширину, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що 22.01.2025 року приблизно о 09 годині, він прийшов до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та при візуальному огляді території домоволодіння виявив пропажу листів металопрофілю темно-сірого кольору розміром 3 метри у довжину та 1 метр 15 см у ширину у кількості 33 шт., який він купував для власних потреб, після чого одразу зателефонував на «102». Документи, що підтверджують покупку на теперішній час відсутні. Викрадені листи металопрофілю він зможе впізнати за зовнішніми ознаками, а саме за кольором, розміром, типом та розміром хвилі.

В ході допиту свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що 21.01.2025 року, приблизно о 10:00 він зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поблизу будинку ОСОБА_8 , а саме за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. поблизу будинку ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 . Зустрівшись, у них виникла розмова, в ході якої ОСОБА_8 сказав, що йому потрібна допомога, у вигляді того, щоб перенести листи металопрофілю з будинку його родичів, який був знищений пожежею внаслідок обстрілу з боку військових рф, до будинку, в якому проживає ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, на що він та ОСОБА_9 погодилися. Приблизно о 12:00 вони прийшли до будинку та ОСОБА_8 провів їй через задній вхід будинку до місця, де лежали листи металопрофілю, точна кількість невідома. Приблизно о 15:00 вони перенесли всі листи до будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 дав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 по 200 грн за допомогу. Про те, що листи крадені він дізнався від працівників поліції.

В ході допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що він має будинок за адресою: АДРЕСА_2 , так 21.01.2025 року він знаходився поблизу вищевказаного будинку, де до нього підійшов малознайомий ОСОБА_6 , який проживає неподалік нього, точної адреси він не знає і повідомив йому, що в нього є листи металопрофілю сірого кольору та запропонував їх придбати у сумі 100 грн за 1 лист металопрофілю, на що він погодився та ОСОБА_6 почав носити дані листи на територію його домоволодіння у кількості 27 шт. за що я дав йому 2700 гривень. Про те, що дані листи були викрадені він не знав, так як ОСОБА_6 повідомив, що купував їх за власні кошти.

Так, 30 січня 2025 року в ході огляду місця події у період часу з 10 години 30 хвилин по 11 годину 15 хвилин на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. 16, по вул. Хлібозаводській в м. Ізюм Харківської області ОСОБА_11 добровільно видав: 27 листів металопрофілю темно-сірого кольору, розміром 3 метри у довжину та 1 метр 15 сантиметрів у ширину.

30 січня 2025 року в ході огляду місця події у період часу з 12 години 05 хвилин по 12 годин 48 хвилин на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. 21 по вул.Хлібозаводській в м. Ізюм Харківської області ОСОБА_6 добровільно видав: 6 листів металопрофілю темно-сірого кольору, розміром 3 метри у довжину та 1 метр 15 см у ширину.

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 30.01.2025 листи металопрофілю темно-сірого кольору, розміром 3 метри у довжину та 1 метр 15 сантиметрів у ширину у кількості 33 шт. було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та поміщено до камери схову Ізюмського РУП.

Прокурор вважає, що вказані предмети мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнане речовим доказом може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Також зазначила, що не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати вищезазначених речей та настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, а також належного збереження речових доказів, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, клопотання просила задовольнити.

Власник майна до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи слідчого підтверджуються матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР №0000118 від 23 січня 2025 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, постановою про визнання речовим доказом.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В той час слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, володілець майна може звернутись з відповідним клопотанням про скасування арешту майна до слідчого судді під час досудового розслідування або до суду під час судового провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування №0000118 від 23 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майна від 30.01.2025 року у ході оглядів місця події, а саме: листи металопрофілю темно-сірого кольору розміром 3 метри у довжину та 1 метр 15 сантиметрів у ширину в кількості 33 шт.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1