КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7635/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на транспортний засіб Lexus LX470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 , на праві власності належить ОСОБА_12 , поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомилася 15.11.2024 року, а подана апеляційна скарга 20.11.2024 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

ОСОБА_6 не є підозрюваною чи обвинуваченою у вказаному кримінальному провадженні, а тому вилучення належного їй майна порушує її право на мирне володіння та розпорядження таким майном.

Разом з тим, 20.06.2024 року ОСОБА_12 уклав із ТОВ «АВТО-ДКП» договір комісії, згідно якого ТОВ «АВТО-ДКП» зобов`язується за дорученням ОСОБА_12 за комісійну плату вчинити правочин щодо продажу даного транспортного засобу. В подальшому 21.06.2024 року між ТОВ «АВТО-ДКП» та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу даного транспортного засобу.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду. На адресу Київського апеляційного суду жодних клопотань не направляв.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційної скарги у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001701 від 17.07.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

29.07.2024 року слідчим СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України враховуючи невідкладний випадок, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та з метою врятування майна, проведено невідкладний обшук транспортного засобу Lexus LX470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 , на праві власності належить ОСОБА_12 .

30.07.2024 року старший слідчий СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на транспортний засіб Lexus LX470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 , на праві власності належить ОСОБА_12 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на транспортний засіб Lexus LX470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 , на праві власності належить ОСОБА_12 , поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на транспортний засіб, оскільки в даному кримінальному провадженні він відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Колегія суддів за вищенаведених обставин приходить до висновку, що вказаний транспортний засіб має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості та може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та по суті розглядається як знаряддя вчинення кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування.

Колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та накладено арешт на транспортний засіб Lexus LX470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_11 , на праві власності належить ОСОБА_12 , поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3