Справа № 751/9247/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/193/25
Категорія - в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

22 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року, яким ОСОБА_6 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 20204 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд вказав на те, що сума завданих збитків в результаті вчиненого ОСОБА_6 правопорушення, перевищувала розмір двох неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, які застосовувались у 2023 році, що свідчить про те що ним було вчинене саме кримінальне правопорушення та він обґрунтовано був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України та відбуває належне йому покарання. Підстав для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України судом встановлено не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну та необґрунтовану, та закрити кримінальне провадження № 0002492 від 10 липня 2023 року на підставі п. 1-4 ч. 1ст. 284 КПК України, оскільки на час вчинення ним правопорушення вартість викраденого ним майна не перевищувала трьох тисяч гривень, у зв`язку з чим до нього мають бути застосовані положення Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 про декриміналізацію.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та вказували на наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від покарання, прокурора, який заперечив проти доводів сторони захисту, звернув увагу на те, що вартість викраденого майна є достатньою для того щоб дії засудженого були кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, що не дає підстав для застосування до нього положень вказаного Закону, ухвалу суду вважав законною та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, вирішуючи по суті заявлене засудженим клопотання, суд першої інстанції вірно врахував, що 18 липня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону змін зазнали положення ст. 51 КУпАП. Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа№278/1566/21), зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

З вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року убачається, що ОСОБА_6 був засуджений за те, що 01 травня 2023 року, у ранковий час, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно та грошові кошти, які належать ОСОБА_9 , на загальну суму 2 915 грн. 33 коп., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2023 році становив 2 684 гривні, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2 684 гривні, а не 3 000 гривень, як помилково вважає засуджений.

Для кожного року нижня межа кримінальної карності крадіжки різна, оскільки залежить від встановленого на цей рік прожиткового мінімуму доходів громадян.

Помилковим є переконання засудженого про те, що у разі коли вартість викраденого ним у 2023 році майна не перевищувала трьох тисяч гривень, то до нього можуть бути застосовані положення вищевказаного Закону з підстав декриміналізації вчиненого діяння.

Так, ОСОБА_6 безпідставно прийняв до розрахунку визначення карності вчиненої ним крадіжки прожитковий мінімум, встановлений на 2024 рік, який становить 3028 гривень, адже крадіжка ним вчинена саме в 2023 році і саме прожитковий мінімум встановлений на цей рік враховується під час розрахунку нижньої межі кримінальної карності крадіжки.

Отже, фактична вартість викраденого у потерпілої майна, що встановлена за вироком, та яка ніким із учасників кримінального провадження не оспорювалася, становить 2 915 грн. 33 коп., що перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на день вчинення злочину, тобто не є правопорушенням кримінальну карність якого усунуто, а тому суд вірно вказав про те, що ОСОБА_6 не може бути звільнений від покарання за вчинення цього злочину на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд, при розгляді клопотання про приведення вироку відносно ОСОБА_6 у відповідність до чинного законодавства, належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для його задоволення, адже кримінальна карність діяння, вчиненого засудженим, не була усунута, вартість викраденого ним майна перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, встановлені на 01 січня 2023 року, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України та він має відбувати призначений йому вироком суд вид та строк покарання.

Підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 1-4 ч. 1 ст. 284 КПК України, як про це просить засуджений, колегією суддів встановлено не було, не наведено таких підставі ні засудженим, ні його захисником.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про приведення у відповідність з діючим законодавством вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12