Справа №: 486/1201/24 Провадження № 1-кп/486/198/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000235 від 28.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою з інвалідністю, не є учасником бойових дій, раніше судимого:

- 12.04.2005 вироком Арбузинського районного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік і 6 місяців;

- 20.07.2006 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 28.08.2009 з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)»;

- 16.03.2010 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 14.03.2014 з ДУ «Казанківська виправна колонія (№93);

- 14.01.2015 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 20.06.2018 з ДУ «Ольшанська виправна колонія (№53)»;

- 11.01.2019 вироком Южноукраїнського міського суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 11.03.2019 вироком Южноукраїнського міського суду (зміненим 21.05.2020 вироком Херсонського апеляційного суду) за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільненого по відбуттю строку покарання 26.01.2024 з ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

20.12.2024 від прокурора до суду надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням його в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду ОСОБА_6 від 31.05.2024 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який тричі продовжувався, в останнє до 13.01.2025 включно, проте завершити судовий розгляд до вказаного строку об`єктивно не передбачається можливим через те, що до вказаної дати неможливо допитати свідка обвинувачення ОСОБА_7 та завершити дослідження всіх обставин кримінального правопорушення. На думку сторони обвинувачення на даний час ризики того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та не відпали, а продавжують існувати. Також продовжує існувати ризик, як запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні, оскільки дію воєнного стану в Україні продовжено. Зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Відповідно до положень ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що складає у даному випадку 6 років 8 місяців. У даній ситуації тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами це збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його не можливо відвернути, не залишивши обвинуваченого під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений погодився з думкою захисника.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено судом, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.05.2024 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор", строком на 60 днів, врахувавши строк затримання, тобто з 28.05.2024 до 26.07.2024, встановлено розмір застави. Ухвалами суду строк тримання під вартою триччі було продовжено, в останнє до 13.01.2024.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховано, що ОСОБА_3 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, міцних соціальних зв`язків не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, без інвалідності, а тому, на переконання слідчого судді, застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить в повної мірі виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, жодних правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту не встановлено.

Приписами ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На даний час відсутні підстави вважати, що ризики, встановлені слідчим суддею та викладені у клопотанні прокурора, а саме, ризик переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення відпали.

Будь-яких обставин, які б свідчили про відсутність ризиків та можливість непродовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, варто зауважити, що суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відповідно до статей 199, 331 КПК України вирішує питання про обрання, зміну, продовження чи скасування запобіжного заходу лише на підставі відповідного клопотання учасників судового провадження.

Натомість суд не вправі за власною ініціативою на етапі вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу обирати обвинуваченому інший більш м`який запобіжний захід, оскільки таким правом він наділений відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України виключно при вирішенні клопотань про обрання, а не продовження запобіжних заходів.

За такого, питання про заміну запобіжного заходу може бути вирішене виключно при подачі суду відповідного клопотання, яке може бути подане одночасно із розглядом клопотання про продовження строку запобіжного заходу, саме стороною кримінального провадження в порядку ст. 331 КПК України, тому у суду немає законних підстав вирішувати питання про заміну раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, зокрема під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу, без відповідного письмового клопотання про це сторони, яка вважає можливим змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини; офіційно не працевлаштований; може переховуватись від суду; вплинути на свідка; вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 217, 314-316, 331,336 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст.186 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на термін 60 (шістдесят) днів по 21 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1