Справа № 362/981/25
Провадження № 1-кп/362/407/25
У Х В А Л А

Іменем України

12.02.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

його захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000382, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 з Київської обласної прокуратури до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні разом з клопотанням прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням, наявністю передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) ризиків та їх незмінністю, а також наявністю достатніх підстав вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтувала продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, та необхідність застосування запобіжного заходу, пов`язаного саме з позбавленням волі, заперечила з приводу зменшення розміру застави.

Захисник у підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо заявленого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків, повідомила, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду. Просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. Звернула увагу суду на непомірний для обвинуваченого розмір застави, який перевищує максимальний розмір, передбачений статтею 182 КПК України, просила суд у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшити розмір застави до розміру 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до такого.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2024 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.01.2025 включно, із визначенням застави у розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.02.2025, із визначенням застави у розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень.

Згідно з частиною третьою статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Відповідно до положень статті 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує, зокрема, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, встановленому главою 18 КПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України (частина друга статті 177 КПК України).

За приписами частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі статтею 178 КПК України судом при вирішенні клопотання враховуються дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості про наявність у нього міцних соціальних зав`язків за місцем проживання, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; при цьому в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно. Визначити, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи (зокрема, пункт 152 рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі "Лабіта проти Італії"; пункт 70 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002, остаточне рішення від 28.02.2003, у справі "Лавентс проти Латвії").

Слід зазначити, що питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою вирішується на стадії підготовчого провадження судового провадження у першій інстанції, тобто на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні. Тож під час вирішення питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження визначальним є встановлення наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

З матеріалів, наданих суду прокурором, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, у великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Санкція частини четвертої статті 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається наявність письмових доказів, на які посилається прокурор при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 , а саме: результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, обшуку, огляду речових доказів, допиту потерпілого та свідків.

Таким чином, суд не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акта, пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів перевірено й слідчими суддями Святошинського районного суду м. Києва під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо наявності обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає, що на теперішній час ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, наявні на час розгляду справи судом, що підтверджують матеріали кримінального провадження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, раніше неодноразово судимий, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання у разі доведеності його вини.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, не має родини та утриманців, не має місця роботи, місця реєстрації на території України, є іноземцем, а також у нього відсутнє майно, тобто обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків і стримуючих факторів, які б перешкоджали ризику переховування від суду, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Крім того, судом враховується вказана прокурором обставина щодо зменшення в умовах воєнного стану можливості контролювати безперешкодний пропуск осіб через кордон з державою-агресором, а так само унеможливлює обмін з нею інформацією в порядку міжнародного співробітництва через розірвання дипломатичних відносин.

Також суд вважає, що на стадії підготовчого судового провадження зберігається ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки показання вказаних осіб, отримані в ході досудового розслідування, не можуть бути враховані судом як доказ під час судового розгляду, усі свідки та потерпіла мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження. Наразі матеріали кримінального провадження розкриті стороні захисту, відповідно обвинуваченому відомі всі свідки у кримінальному провадженні та їх показання, надані під час досудового розслідування. Відтак, обвинуваченому відоме місце проживання потерпілого та свідків, що вказує на наявність ризику чинення тиску на них шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від наданих показань. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, також зберігається, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти власності, з корисливих мотивів, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, що з високим ступенем ймовірності свідчить, що він, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Інших ризиків судом не встановлено, їх наявність прокурором ніяким чином не обґрунтовано.

З часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою наведені ризики не зменшилися та наявні до цього часу в повному обсязі, а тому виникає необхідність у продовженні раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому в даному конкретному випадку загальносуспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства, превалює над обмеженням права особи на свободу та виправдовує продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на дані про особу обвинуваченого, ураховуючи усі встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини справи, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню.

Під час визначення розміру застави суд керується частиною п`ятою статті 182 КПК України, яка встановлює щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, максимальний розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також передбачає, що у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, вид та вартість майна, на заволодіння яким посягав обвинувачений (згідно з обвинувальним актом на іноземну валюту в доларах США, еквівалентну 660 473 гривням відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 18.11.2024), суд вважає за доцільне не змінювати розмір застави, визначений попередніми ухвалами слідчих суддів Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2024 та від 13.01.2025, та визначити обвинуваченому заставу в розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 182 КПК України застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Визначаючи розмір застави, суд одночасно покладає на обвинуваченого обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, які він повинен виконувати з моменту звільнення з-під варти у випадку внесення застави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193-197, 199, 314, 315, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 днів - до 12 квітня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) наступні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи "Київський слідчий ізолятор" для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1