Провадження № 1-кп/947/1029/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 18.02.2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 09.02.2023 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.10.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.4 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, вирок змінено ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.05.2024 року;

- 22.07.2024 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання на підставіст.70, ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 18.10.2023 року та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2024 о 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки прибув до кафе «Кавказ», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 60/1.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 перебуваючи у кафе «Кавказ» діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах дії воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, проник в приміщення для відвідувачів, зайшов за барну стійку, та з полиці викрав жіночу сумку «Guess», яка належить потерпілій ОСОБА_7 , вартістю 1666,67 гривень.

В подальшому ОСОБА_8 утримуючи викрадену жіночу сумку, покинув місце вчинення злочину та розпорядився нею на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 1666,67 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, в умовах дії воєнного стану 18.02.2024 о 18:20 годин, ОСОБА_6 зайшов до магазину «Єва», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 162.

Перебуваючи у приміщенні торгівельної зали вказаного магазину у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу ОСОБА_6 18.02.2024 о 18:40 год. проник до підсобного приміщення магазину «Єва», де з сумки потерпілої ОСОБА_9 , викрав жіночий гаманець червоного кольору, вартістю 420 гривень, всередині якого знаходились грошові кошти у сумі 520 гривень та банківська картка АТ «Приватбанк» N? НОМЕР_1 , з якої ОСОБА_10 в подальшому, трьома транзакціями, знято гроші в банкоматі АТ КБ «Приват Банк», розташованому за адресою: м. Одеса, пр-т Ак. Глушко, 5, на загальну суму 10027,38 гривень.

Після чого, утримуючи викрадений гаманець з грошовими коштами та банківською картою АТ «Приватбанк», ОСОБА_6 , покинув місце спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 , на загальну суму 10967,38 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, в умовах воєнного стану, 18.02.2024 близько 18 години 40 хвилин, шляхом вільного доступу, викрав з сумки, яка знаходилась в підсобному приміщенні магазину «Єва» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 162, жіночий гаманець червоного кольору, всередині якого знаходилась банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» N? НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 .

У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел привласнити вказану банківську карту з метою її подальшого використання, у разі наявності на ній грошових коштів.

Реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги сторонніх осіб, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, привласнив знайдену ним банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» N? НОМЕР_1 , на якій знаходились грошові кошти та яка належить ОСОБА_9 .

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 18.02.2024 року, у зв`язку з прийняттям закону про декриміналізацію, обґрунтування клопотання викладено в письмовому вигляді.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити, при цьому пояснив, що йому зрозуміла суть закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 18.02.2024 року, у зв`язку із декриміналізацією діяння відповідно до Закону України №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", який набрав чинності 09 серпня 2024 року, оскільки сума викраденого майна становить 1666 гривень 67 копійок, що не перевищує 3028 гривень, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України у 2024 році.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст.51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч.1 ст.5 КК України згідно якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст.51 КУпАП в редакції Закону №1449-VI від 04 червня 2009 року, що становило 302,80 грн. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-ІХ вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України у 2024 році становила 3028 гривень.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

З урахуванням положеньст.5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обвинувачений ОСОБА_6 за епізодом від 18.02.2024 року о 00:10 годин по факту крадіжки з кафе «Кавказ», вчинив дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальністьст.51 КУпАП.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив щодо задоволення клопотання його захисника про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тим самим надав згоду на його закриття.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 18.02.2024 року по факту вчинення крадіжки в кафе «Кавказ», підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Також, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: він дійсно вчинив крадіжку жіночої сумки в кафе «Кавказ», з якої з місця вчинення злочину зник.Потім в цей же день, він знаходився в приміщенні магазину «Єва», проник до підсобного приміщення, де з жіночої сумки викрав гаманець в якому були гроші, та банківська карта, з якої потім він зняв гроші в банкоматі. Він кається у вчинених злочинних діяннях, просив суворого його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , та дослідженням матеріалів характеризуючи особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за епізодом від 18.02.2024 року о 18:20 годині за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується положенням ст.65 КК України, а також ст.ст.102,103 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень не досяг 18 річного віку, і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітньої особи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,згідно ст. 66 КК України, визнання вини, щире каяття у скоєному, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Суд, при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує досудову доповідь складену сектором ювенальної пробації м. Одеси, згідно якої ОСОБА_6 раніше судимий, перебуває під наглядом лікаря психіатра, поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання ПАР.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, прийняття рішення про міру покарання обвинуваченого, орган пробації вважає за необхідно покласти на розгляд суду.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та пройти пробаційні програми.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебуває на обліку у психіатра та нарколога поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання ПАР, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, покарання не відбув, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, вчинення злочинів неповнолітнім, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 , та його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 засуджено вироком Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання на підставіст.70, ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 18.10.2023 року та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в лютому 2024 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Також те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 не має особистого майна, а також самостійного доходу, суд прийшов до висновку, що процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові експертизи №СЕ-19/116-24/3978 ТВ від 18.02.2024 року, №СЕ-19/116-24/8950 ТВ, в загальному розмірі 3 029 гривень 12 копійок віднести за рахунок держави.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за епізодом від 18.02.2024 року, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, призначити йому наступне покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК Україниу вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років;

-за ч.1 ст. 357 КК Україниу вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

-На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням за цим вироком менш суворе покарання за вироком Київського районного суду мста Одеси від 22.07.2024 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 за цим вироком, рахувати з 17.12.2024 року.

На підставі ч.4 ст.70, ст. 72 КК України в строк відбуття покарання призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_6 часткове відбуте покарання за попереднім вироком Київського районного суду міста Одеси22.07.2024 року, час його утримання під вартою з 08.03.2024 року по 17.12.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення судової-товарознавчих експертиз №СЕ-19/116-24/3978 ТВ від 18.02.2024 року, №СЕ-19/116-24/8950 ТВ від 14.05.2024 року в загальному розмірі 3 029 гривень 12 копійок у кримінальному провадженні №0000155 від 18.02.2024 року, віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1