Номер провадження: 11-сс/813/360/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0001602 від 09.09.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001602 від 09.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та накладено арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було вилучено 19.12.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- чорнові записи щодо будування терміналу та план-схема на 20 арк.;

- витяг з ДЗК про земельну ділянку на 4 арк.;

- лист формату А4 з відбитком печатки ТОВ «НОРК ЛОГІСТИК», та підписом на 1 арк.;

- лист формату А4 з відбитком печатки з написом «15_097UKRAINE» на 3 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-990 з витягом на 3 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-989 з витягом на 3 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-1334 з витягом на 3 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-367 з витягом на 4 арк.;

- протокол №367 від 13.09.2024 року на 2 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №6306 з витягом на 4 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №6309 з витягом на 4 арк.;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки №6308 з витягом на 3 арк.;

- протоколи №1, 2, 3 проведення перевірки набування земельної ділянки на 6 арк.;

- договір №121А/23 від 14.06.2023 року купівлі-продажу транспортного засобу з додатками та угодами всього на 9 арк.;

- видаткову накладну від 16.11.2023 року на 1 арк.;

- акт прийому-передачі на 1 арк.;

- комп`ютер MAC BOOK AIR сірого кольору, серійний номер G1XPR6G45K та зарядний пристрій до нього (пароль НОМЕР_3);

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max s/n НОМЕР_1 (пароль 9955);

- грошові кошти в сумі 34879 доларів США;

- грошові кошти в сумі 2520 Євро.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, .

Слідчий суддя вважає, що вилучене під час обшуку майно може містити в собі інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, потребує огляду з метою встановлення обставин, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, а також можливо набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою залишити без задоволення клопотання детектива про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги адвокат вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки вилучене майно не має ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК, у вказаному кримінальному провадженні за ч.5 ст.191 КК України.

Крім того, обґрунтовуючи свою позицію щодо незаконності накладення арешту на вказане майно, адвокат зазначає, що слідчим суддею не враховано:

- безпідставне вилучені оригіналів договорів купівлі-продажу земельних ділянок, законність яких ніким не оспорюється, та ці правовідносини не є предметом досудового розслідування кримінального провадження;

- накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 34879 доларів США та в сумі 2520 Євро, не відповідає вимогам закону, оскільки стороною обвинувачення не доведено, яким критеріям, згідно ч.2 ст.167 КПК України, відповідає вказане майно;

- вилучені грошові кошти зберігались за місцем проживання ОСОБА_10 , які вона накопичила внаслідок зайняття підприємницькою діяльністю, отриманої заробітної плати та від продажу автомобіля, що підтверджується податковими деклараціями, виписками з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування;

- слідчий суддя формально послався на ст.170 КПК України, не врахував, що клопотання детектива не відповідає ст.171 КПК України, не встановив правових підстав для накладення арешту на майно;

- правові підстави для накладення арешту на майно відсутні, оскільки відсутні докази вчинення власником майна будь-якого кримінального правопорушення, про підозру власнику майна не повідомлено, цивільний позов не пред`являвся.

Крім того, представник володільця майна просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що розгляд клопотання проведено без участі ОСОБА_7 та його представника, копію ухвали представником володільця майна отримано 13.01.2025 року.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Володілець майна ОСОБА_7 у судове засідання не з?явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав. Адвокат ОСОБА_8 повідомила суду, що власник майна обізнаний про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися в судове засідання, вважала за можливе здійснювати розгляд за його відсутності.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності володільця майна ОСОБА_7 .

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши представника володільця майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб - суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що під час обшуку було вилучено майно, володільцем якого є ОСОБА_7 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується строку звернення представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 з апеляційною скаргою, колегією суддів встановлене таке.

Відповідно до вимог ст.395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику скаржника, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2024 року слідчий суддя розглянув клопотання без участі володільця майна та його представника.

У матеріалах судової справи наявний супровідний лист від 30.12.2024 року про направлення судом копії ухвали на поштову адресу володільця майна ОСОБА_7 , однак відсутнє підтвердження отримання кореспонденції адресатом.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вказує, що копію ухвали отримано 13.01.2025 року, матеріали судового провадження на спростування вказаних доводів інформації не містять.

16.01.2025 року представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу.

21.01.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про його поновлення.

22.01.2025 року копію ухвали апеляційного суду направлено на електронну адресу адвоката ОСОБА_8 та успішно доставлено, що підтверджується автоматично сформованою автоматизованою системою документообігу суду довідкою про доставку електронного листа.

24.01.2025 року представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 повторно подала до апеляційного суду апеляційну скаргу разом із долученими до неї документами, та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника володільця майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання детектива, слідчий суддя, не звернув уваги на фактичну необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК про накладення арешту на все майно, та дійшов помилкового висновку про відповідність всього вказаного в клопотанні майна критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК, фактично продублював непереконливі доводи клопотання про підстави накладення арешту на все майно та безпідставно задовольнив клопотання детектива в повному обсязі.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна ; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Натомість, слідчий суддя, в порушення приписів ч.1 ст.173 КПК, не перевірив необхідність такого арешту на все перелічене в клопотанні детектива майно.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, детектив визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно збереження такого майна як речового доказу задля запобігання можливості його приховування, пошкодження та знищення.

При цьому, з клопотання детектива вбачається, що в провадженні підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) ТУ БЕБ в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за №0001602 від 09.09.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені службові особи суб`єкту господарювання, який здійснює свою діяльність на території Одеської області, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою отримання неправомірної вигоди, заволоділи бюджетними коштами, шляхом безпідставного відшкодування ПДВ, що спричинило нанесення економічних збитків інтересам держави в особливо великих розмірах.

Так, встановлено, що на теперішній час групою осіб, використовуючи підприємство ТОВ «НОРК ЛОГІСТИК» (, зареєстроване за адресою: м. Одеса, вул. Геллера Юхима, 43, офіс 21, директор ОСОБА_11 для здійснення експортних операцій, після проведення ГУ ДПС в Одеській області камеральних перевірок, підстав формування від`ємного значення ПДВ за результатами експорту за нульовою ставкою, отримано відшкодування ПДВ з Державного бюджету: у грудні 2023 року - 3,7 млн. грн., у лютому 2024 року - 1,9 млн. грн., у березні 2024 року - 5,2 млн. грн., у травні 2024 - 5 млн. грн., у червні - 5,9 млн. грн., у липні - 3,6 млн. грн., у серпні - 3,8 млн. грн., у вересні - 2,7 млн. грн. У вересні подано заявку на відшкодування ПДВ у сумі 2,1 млн. грн.

Крім того, встановлено, що підприємством здійснюється закупівля сільськогосподарської продукції за готівку, при цьому документально оформлюється, як придбання у т.з. «технічних колгоспів» або придбання у реальних виробників (шляхом підроблення відповідних договорів та товарно-транспортних документів).

Тобто, фактичне придбання зернових здійснюється без включення суми ПДВ, що не є підставою для його відшкодування за результатами експортних операцій за нульовою ставкою ПДВ.

Згідно інформації, що міститься в системі Єдиного вікна подання електронної звітності ЄРПН та СЕА ПДВ встановлено, що одними із контрагентів - постачальників сільськогосподарської продукції (кукурудза, пшениця, насіння соняшника) ТОВ "НОРК ЛОГІСТИК" є ТОВ «КРАСНЕ-ІНВЕСТ» , ТОВ "АГРОФІРМА"ІВАНІВКА АГ" , ТОВ " Плюс Гурман" , ТОВ «МАІС ВОРЛД КОМЕРЦІАЛ» ), ФГ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРІЙ» (), ТОВ «ЕКЛІЙС ТРЕЙД» (), ТОВ «ЄВРО МЕНЕДЖМЕНТ ЛОГІСТІКС» (), ТОВ «АГРО ІНЖИНІРИНГ ТРЕЙД» (), ТОВ «АГРАРНА ОНЛАЙН ПЛАТФОРМА» (), ТОВ «АГРАРНИЙ ТОРГОВИЙ ОПЕРАТОР 2020» (), утім проведенням аналізу вказаних «Контрагентів - постачальників» встановлено, що згідно статистичної звітності 50 - СГ «Звіт основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств» у вказаних суб`єктів відсутня на складських приміщення продукція, яка була поставлена в адресу ТОВ "НОРК ЛОГІСТИК", що свідчить про неможливість її реалізації.

Також встановлено, що документи на експорт продукції ТОВ "НОРК ЛОГІСТИК" фактично оформлюються на підконтрольних нерезидентів SKY MATRIX PTE LTD та RUGOAGRO LTD з метою зменшення сум повернення валютної виручки за результатами експорту, виведення коштів у офшорні компанії або повернення коштів на територію України з використанням схеми т.з. «перестановок» і видачі їх готівковій формі.

Таким чином, вказаними особами запроваджено протиправний механізм безпідставного формування та відшкодування ПДВ з Державного бюджету.

Крім того, дослідженням фінансово-господарської діяльності ТОВ "НОРК ЛОГІСТИК" код за на предмет вчинення службовими особами дій, спрямованих на ухилення від сплати податків, зборів та інших платежів при придбанні та реалізації (експорт) сільськогосподарської продукції встановлено, що в порушення п. 44.1, п. 44.2, ст. 44, 46.2, ст. 46, п. п. 134.1.1, п.134.1, ст.134 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, посадовими особами ТОВ "НОРК ЛОГІСТИК" ймовірно не нараховано та не сплачено до державного бюджету України податок на прибуток у сумі 4691959 грн.

У ході відпрацювання доручення в порядку ст. 40 КПК України співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення можливо причетний ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

19.12.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні детектива.

Цього ж дня, постановою старшого детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

20.12.2024 року через відділення «Укрпошти» старший детектив ОСОБА_9 направив до суду клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку. Вказане клопотання надійшло до Київського районного суду м.Одеси та було зареєстровано судом 24.12.2024 року.

Клопотання детектива мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, яке визнане речовим доказом, оскільки має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також може бути використане як доказ вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (накладення арешту з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України, в свою чергу, встановлює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні детектив вказує, що вилучені 19.12.2024 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , речі, документи, комп?ютер, мобільний телефон та грошові кошти можуть служити доказами у кримінальному провадженні у відповідності до ст.98 КПК України, на підставі постанови детектива від 19.12.2024 року, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, у вказаних речах, документах, комп?ютері, мобільному телефоні може міститися інформація щодо незаконної діяльності зазначених в клопотанні осіб.

Апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді, що з огляду на обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні №0001602 від 09.09.2024 рокуз правовою кваліфікацією за ч.5 ст.191 КК України, а також можливої вірогідності, що вилучені лист формату А4 із відбитком печатки ТОВ «НОРК ЛОГІСТИК», та підписом на 1 арк.; лист формату А4 з відбитком печатки з написом «15_097UKRAINE» на 3 арк.; протокол №367 від 13.09.2024 року на 2 арк.; видаткова накладна від 16.11.2023 року на 1 арк.; комп`ютер «MAC BOOK AIR» сірого кольору, серійний номер G1XPR6G45K та зарядний пристрій до нього (пароль НОМЕР_3); та мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max» s/n НОМЕР_1 (пароль НОМЕР_2 ), можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З урахуванням того, що за версією органу досудового розслідування ОСОБА_7 можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення, арешт майна є доцільним з метою перевірки всіх обставин справи.

За наведених обставин, клопотання детектива в частині накладення арешту на вказане майно/речі, колегія суддів визнає обґрунтованим.

Проте, що стосується вилучених під час обшуку чорнових записів щодо будування терміналу та план-схема на 20 арк.; витягу з ДЗК про земельну ділянку на 4 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №1-990 з витягом на 3 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №1-989 з витягом на 3 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №1-1334 з витягом на 3 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №1-367 з витягом на 4 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №6306 з витягом на 4 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №6309 з витягом на 4 арк.; договору купівлі-продажу земельної ділянки №6308 з витягом на 3 арк.; протоколів №1, 2, 3 проведення перевірки набування земельної ділянки на 6 арк.; договору №121А/23 від 14.06.2023 року купівлі-продажу транспортного засобу з додатками та угодами всього на 9 арк.; акта прийому-передачі на 1 арк.; а також грошових коштів в сумі 34879 доларів США та грошових коштів в сумі 2520 Євро, то клопотання детектива не містить належного мотивування підстав та мети накладення арешту.

Так, як вбачається із клопотання детектива та долучених до нього документів, а також матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 про підозру у даному кримінальному провадженні не повідомлено, цивільний позов не заявлений.

Стороною обвинувачення не доведено, що вказані документи та грошові кошти мають відношення до даного кримінального провадження.

Доводи прокурора про те, що договори купівлі-продажу земельних ділянок датовані 2023 роком, що може свідчити про можливу легалізацію грошових коштів здобутих злочинним шляхом, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки відомості за ст.209 КК України відносно власника майна до ЄРДР правоохоронними органами не вносились, а матеріали клопотання не містять доказів про повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні бідь-якого кримінального правопорушення, зокрема легалізації грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів констатує, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно накладено арешт на все майно, вилучене 19.12.2024 року в ході проведення обшуку, оскільки вилучені певні документи та грошові кошти не відповідають критерію речових доказів, встановленим ч.1 ст.98 КПК України.

Приписами п.2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року в кримінальному провадженні №0001602 від 09.09.2024 року, якою накладено арешт на майно, яке було вилучено 19.12.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого детектива підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001602 від 09.09.2024 року та накласти арешт на майно, вилучене 19.12.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- лист формату А4 з відбитком печатки ТОВ «НОРК ЛОГІСТИК», та підписом на 1 арк.;

- лист формату А4 з відбитком печатки з написом «15_097UKRAINE» на 3 арк.;

- протокол №367 від 13.09.2024 року на 2 арк.;

- видаткову накладну від 16.11.2023 року на 1 арк.;

- комп`ютер «MAC BOOK AIR» сірого кольору, серійний номер G1XPR6G45K та зарядний пристрій до нього (пароль НОМЕР_3);

- мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max» s/n НОМЕР_1 (пароль НОМЕР_2 ), із забороною розпорядження та користування зазначеним майном.

В іншій частині у задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на вилучене 19.12.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , майно: чорнові записи щодо будування терміналу та план-схема на 20 арк.; витяг з ДЗК про земельну ділянку на 4 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-990 з витягом на 3 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-989 з витягом на 3 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-1334 з витягом на 3 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №1-367 з витягом на 4 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №6306 з витягом на 4 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №6309 з витягом на 4 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки №6308 з витягом на 3 арк.; протоколи №1, 2, 3 проведення перевірки набування земельної ділянки на 6 арк.; договір №121А/23 від 14.06.2023 року купівлі-продажу транспортного засобу з додатками та угодами всього на 9 арк.; акт прийому-передачі на 1 арк.; грошові кошти в сумі 34879 доларів США та грошові кошти в сумі 2520 Євро - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4