ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/980/25 Номер провадження 11-сс/814/307/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року за №0000240, задоволено клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , і застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, а саме до 07 травня 2025 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Красноармійськ Донецької обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, характер й тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави ОСОБА_8 , пославшись на положення ч.4 ст.183 КПК України й те, що згідно з показаннями чоловік, який приїхав на автомобілі марки "Додж" темного кольору, перебував у стані алкогольного сп`яніння, дістав із автомобіля, предмет схожий на автомат Калашникова, пересувався з ним по вулиці, демонструючи його групі осіб, із якими відбувся конфлікт 09 березня 2025 року приблизно о 00 годині 30 хвилин біля кафе «Козацька Застава» в сел. Шишаки Миргородського р-ну Полтавської обл.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддя: не врахував те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 розслідуваних кримінальних правопорушень, наявність заявлених ризиків і неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, який не судимий, проживає із сім`єю, має: міцні соціальні зв`язки, місце роботи (станцію технічного обслуговування, яку відкрив незадовго до свого затримання), перебуває в скрутному матеріальному стані, є внутрішньо переміщеною особою; в порушення вимог с.т.183 КПК України не визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та, не оспорюючи обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, просили застосувати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Миргородським РВП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2025 року за №0000240 (а.п.6-7).

Досудовим розслідуванням установлено, що в червні 2024 року ОСОБА_8 виявив вогнепальну зброю - автомат Калашникова, «АКС-74У», із серійним номером: НОМЕР_1 , калібру 5,45 мм, 1988 року випуску, з 2 магазинами до нього, а також бойові припаси - 355 патронів, калібру 5,45х39 мм, та, діючи умисно, забрав зазначені автомат і патрони, обернувши у своє володіння, тим самим незаконно (без передбаченого законом дозволу) придбав їх.

Затим ОСОБА_8 незаконно переніс указані вище вогнепальну зброю та бойові припаси до свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і таким чином без передбаченого законом дозволу носив, зберігав при собі та в подальшому продовжив зберігати їх за місцем проживання до моменту виявлення та вилучення цих предметів кримінального правопорушення поліцією в ході обшуку 09 березня 2025 року на території господарства, господарських приміщень та будинку за згаданою вище адресою.

10 березня 2025 року слідчий ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри, повідомивши про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (а.п.8-9).

11 березня 2025 року слідчий ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-52).

Слідчим суддею за результатами розгляду наведеного вище клопотання застосовано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини необхідності затосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мають місце, підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Розглядаючи ж клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, характер й тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином проти громадської безпеки, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим від 3 до 7 років позбавлення волі, особу підозрюваного, який не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного вище тяжкого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема, даними: протоколу обшуку від 09 березня 2025 року, в ході якого за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , у нього в його присутності було виявлено та вилучено автомат Калашникова, «АКС-74У», з глушником, 2 магазини до зброї, 355 патронів, калібру 5,45х39 мм. При цьому, перед обшуком ОСОБА_8 повідомляв про відсутність предметів, вилучених із обігу, та вогнепальної зброї (а.п.13-19); висновку судової балістичної експертизи №СЕ-19/117-25/5466-БЛ від 10 березня 2025 року, яким підтверджено те, що зазначений вище предмет, вилучений у підозрюваного, є: вогнепальною зброєю автоматом конструкції Калашникова, «АКС-74У», із серійним номером: НОМЕР_1 , калібру 5,45 мм, 1988 року випуску, виготовленим промисловим способом, є придбаним для стрільби (а.п.47), а також відсутністю в кримінальному провадженні жодних дозвільних документів у ОСОБА_8 на володіння вказаними вище вогнепальною зброєю і бойовими приписами, та іншими доказами по справі.

Окрім того, в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій сторона захисту не заперечувала факт володіння ОСОБА_8 автоматом і патронами без передбаченого законом дозволу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. За практикою Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності встановлених ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, що, в свою чергу, дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину проти громадської безпеки, пов`язаного з незаконним придбанням, носінням, зберіганням вогнепальної зброї з бойовими припасами - автомата та патронів у кількості 355 штук, що має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений підривом заснованого на законі порядку обігу вогнепальної зброї та бойових припасів в Україні, створенням умов для неконтрольованого використання джерел загальної небезпеки та реальної загрози заподіяння тяжких наслідків здоров`ю та життю індивідуально невизначеного кола осіб, майновим, економічним, екологічним цінностям у період дії воєнного стану, його конкретні обставини, дані про особу та поведінку підозрюваного в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

На цьому етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й у вигляді домашнього арешту, про що просить сторона захисту.

Колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_8 є внутрішньо переміщеною особою, має: джерело доходу, певні соціальні зв`язки із сім`єю, однак ці дані з урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності не спростовують факт неможливості запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, в разі незастосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та необхідність його обрання. При цьому, згідно з даними матеріалів адміністративної практики ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.п.48-51).

Разом з тим, доводи захисника про те, що слідчий суддя помилково не визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави є обгрунтованими.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на підозрюваного в разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною ж 4 ст.183 КПК України унормовано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, якій у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого ст.ст.255-255-3 КК України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.ст.629-631 КПК України.

У цьому провадженні наведені вище обставини відсутні, в тому числі ОСОБА_8 стороною обвинувачення не інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства чи погрозою його застосування, через це слідчий суддя при постановленні судового рішення про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно не визначив останньому розмір застави як альтернативний запобіжний захід.

За таких обставин, оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, визначений слідчим суддею, але з одночасним визначенням йому розміру застави та покладенням на нього відповідних обов`язків у разі її внесення, що, за вказаних вище обставин, є обов`язком слідчого судді/суду відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України.

Ураховуючи тяжкість та обставини інкримінованого ОСОБА_8 тяжкого злочину проти громадської безпеки, наведені вище дані про особу підозрюваного: його майновий і сімейний стан, репутацію, характеристику особи, відсутність у нього судимостей, наявність притягнень до адміністративної відповідальності, у співставленні з рядом ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визначення підозрюваному застави в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України, але в розмірі, більше наближеному до мінімального. Такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не буде завідомо непомірним для нього.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Застосувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 травня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_8 заставу - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає селище Шишаки Мирогородського р-ну Полтавської обл., без дозволу слідчого, прокурора, суду;

повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави визначити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 апеляційним судом до 07 травня 2025 року.

ОСОБА_8 або будь яка інша особа може внести кошти на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (отримувач коштів: Полтавський апеляційний суд; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42262431; банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача: UA0086573) та надати документ, що це підтверджує слідчому, прокурору, суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4