КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/7647/2024 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.01.2025 включно відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому такою, яка підлягає скасуванню.

Вважає, що повідомлена підозра необґрунтована, а додані до клопотання матеріали не підтверджують вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів.

Наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведено.

Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_8 добровільно запропонував участь у необхідних слідчих діях, надав свої свідчення на допиті, не користуючись правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, що свідчить про відсутність наміру переховуватись від органів досудового розслідування.

Також, на думку апелянта, при постановленні оскаржуваного рішення не прийнято до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000997 від 15.08.2024 за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 187 КК України.

24.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України.

11.11.2024старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не виявляється можливим у зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відсутні, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року клопотання органу досудового розслідування задоволено та ОСОБА_8 продовжено строк дії застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.01.2025 включно.

Розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду зазначеного клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України.

Посилання захисника на те, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі досудового розслідування, є достатньою для переконання об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретних злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Влох проти Польщі п. 108).

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному проникненні до іншого володіння особи, поєднаного із погрозою застосування насильства; хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень; умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчиненому групою осіб, що спричинило смерть потерпілого; відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненнями у житло, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у справі доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що на даному етапі досудового розслідування, причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, має бути перевірена шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, тобто повідомлена підозра є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилається орган досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Таким чином, колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, яка є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Твердження сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки їх наявність підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження у суді першої інстанції. Крім того, слідчий суддя продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі врахував обставини, визначені кримінальним процесуальним законом, зокрема, і наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення обставин, визначених ст. 178 КПК України, теж не заслуговують на увагу, оскільки наявність обставин характеризуючих особу підозрюваного не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя, дійшов до обґрунтованого переконання, що в даному випадку продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Відтак ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 179, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КК України колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.01.2025 включно відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4