Справа № 307/5608/24
Провадження №1-кп/307/353/24
УХВАЛА

про часткове задоволення клопотання

31 березня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

та його захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2024 року за № 0000293 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в:

30 грудня 2024 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 червня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2025 року, яке було відкладено, востаннє на 31 березня 2025 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 21 лютого 2025 року подав клопотання про скасування арешту тимчасово вилученого майна, а саме, на транспортний засіб марки «Toyota», моделі «Camry», номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03 листопада 2018 року, на праві власності належить ТОВ «Транспортна компанія «Люксон Логістик» та перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2024 року накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученим майном, зокрема, на автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03 листопада 2018 року, на праві власності належить ТОВ «Транспортна компанія «Люксон Логістик» та перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт на вказаний автомобіль зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України та надалі перекваліфіковано на ч. 4 ст. 240 КК України.

Вважає, що тимчасово вилучений автомобіль не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Зазначений транспортний засіб використовується в особистих цілях ОСОБА_4 , для власних поїздок для потреб сім`ї.

Відповідно до змісту ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 жовтня 2024 року про надання дозволу на проведення обшуку, метою проведення такого було відшукання та вилучення документів щодо видобування та перевезення піщано-гравійної суміші чи річкових наносів.

Тобто, вилученню під час проведення обшуку та подальшому арешту підлягали лише документи, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженню.

Під час проведення обшуку автомобіля, жодних документів щодо видобування та перевезення піщано-гравійної суміші чи річкових наносів відшукано та вилучено не було.

Згідно з фабулою, зазначеною в обвинувальному акті, ОСОБА_4 у період з травня 2024 року по 19 жовтня 2024 року, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , згідно попередньо розробленого плану, здійснювали незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші з прибережно-захисної смуги та русла річки Тиса біля села Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області.

Однак, тимчасово вилучений транспортний засіб, на який у подальшому накладено арешт, не має доказового значення у кримінальному провадженні, не має будь-якого відношення до незаконного видобування корисних копалин.

Вказаний транспортний засіб є легковим автомобілем і постійно використовується обвинуваченим ОСОБА_4 для потреб його сім`ї, до складу якої входять дружина та неповнолітня дочка.

Також ОСОБА_4 здійснює постійний догляд за непрацездатною особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок психічного захворювання ОСОБА_13 , і для здійснення такого догляду необхідний транспортний засіб.

Крім цього, досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та здійснюється судове провадження.

За час досудового розслідування сторона обвинувачення мала всі можливості для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій з речовими доказами, зокрема із вказаним автомобілем.

У зв`язку із чим вважає, що у подальшому застосуванні арешту транспортного засобу відпала потреба, оскільки цілі кримінального провадження, які вимагали обов`язкової наявності транспортного засобу, а також завдання та мета арешту майна були досягнуті.

Подальше втручання держави у мирне володіння ОСОБА_4 транспортним засобом за умов цього конкретного кримінального провадження не є виправданим, є не співмірним із завданнями кримінального провадження, які наразі вже досягнуті у частині необхідності арешту транспортного засобу для таких цілей і завдань.

Також обвинувачений ОСОБА_9 26 лютого 2025 року подав клопотання про скасування арешту майна, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду на транспортний засіб марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2024 року накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученим майном, а саме, автомобілем марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 30.10.2021 на праві власності належить ОСОБА_9 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 30.10.2021.

Кримінальне провадження у рамках якого накладено арешт на вказаний автомобіль зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України та надалі перекваліфіковано на ч. 4 ст. 240 КК України.

Вважає, що тимчасово вилучений автомобіль не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Зазначений транспортний засіб є легковим седаном-В та використовується в особистих цілях ОСОБА_9 , для власних поїздок для потреб сім`ї.

Відповідно до змісту ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 16.10.2024 про надання дозволу на проведення обшуку транспортного засобу, метою такого було відшукання та вилучення документів щодо видобування та перевезення піщано-гравійної суміші чи річкових наносів.

Тобто, вилученню під час проведення обшуку та подальшому арешту підлягали лише документи, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Під час проведення обшуку автомобіля документів, які б свідчили про видобування та перевезення піщано-гравійної суміші чи річкових наносів відшукано та вилучено не було, що стверджується протоколом обшуку від 19 жовтня 2024 року.

Однак, було вилучено сам автомобіль та свідоцтво про його державну реєстрацію.

Згідно з фабулою, зазначеною в обвинувальному акті, ОСОБА_4 у період з травня 2024 року по 19 жовтня 2024 року, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , згідно попередньо розробленого плану, здійснювали незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші з прибережно-захисної смуги та русла річки Тиса біля села Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області.

Однак, тимчасово вилучений транспортний засіб не має доказового значення у кримінальному провадженні, не має будь-якого відношення до незаконного видобування корисних копалин.

Автомобіль є легковим седаном і постійно використовується обвинуваченим ОСОБА_9 для власних поїздок та потреб його сім`ї, до складу якої входять дружина та двоє дітей.

Крім цього, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та здійснюється судове провадження.

За час досудового розслідування у рамках кримінального провадження сторона обвинувачення мала всі можливості для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій з речовими доказами, в тому з числі з автомобілем марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 .

У зв`язку із чим вважає, що у подальшому застосуванні арешту транспортного засобу відпала потреба, оскільки цілі кримінального провадження, які вимагали обов`язкової наявності транспортного засобу, а також завдання та мета арешту майна були досягнуті.

Подальше втручання держави у мирне володіння ОСОБА_9 транспортним засобом за умов цього конкретного кримінального провадження не є виправданим, є не співмірним із завданнями кримінального провадження, які вже досягнуті у частині необхідності арешту транспортного засобу для таких цілей і завдань.

Під час розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник - адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_9 у підтримання клопотань посилалися на обставини, викладені у них.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо часткового задоволення клопотань, а саме в частині надання можливості ОСОБА_4 та ОСОБА_9 користуватися вказаними транспортними засобами.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши документи, долучені до клопотань, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаного клопотання виходячи з такого.

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2024 року за № 0000293 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2025 року, яке було відкладено, востаннє на 31 березня 2025 року.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Так, згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2024 року з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000293 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме - автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03 листопада 2018 року на праві власності належить ТОВ «Транспортна компанія «Люксон Логістик», який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_4 .

Також ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 року, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000293 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_9 .

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7, ст. 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти росії» від 07.06.2007, при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Ураховуючи наведене, а також те, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні розпочато судовий розгляд, однак жодні докази не дослідженні, у той час вказані транспортні засоби визнано речовими доказами та них обгрунтовано накладено арешт, тому не відпала потреба у подальшому застосуванні арешту, оскільки скасування арешту майна повністю може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відтак, не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба чи арешт накладено необґрунтовано.

Однак, із медичної документації, свідоцтва про народження та довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , долучених захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 відомо, що ОСОБА_4 призначений опікуном ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та на його утриманні перебуває неповнолітня дочка.

Із аналітичного профілю на фізичну особу, долученої ОСОБА_9 відомо, що до складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тобто, вказані транспортні засоби, використовуються обвинуваченими для потреб їхніх сімей.

Відтак, арешт тимчасово вилученого майна в частині заборони користування вказаними транспортними засобами підлягає скасуванню, а тимчасово вилучене майно підлягає негайній передачі на відповідальне зберігання володільцю майна ОСОБА_4 та власнику майна ОСОБА_9 , із забороною відчуження та розпорядження ним.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 необхідно визначити відповідальною особою за збереження транспортного засобу марки ««Toyota», моделі «Camry», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 - відповідальною особою за транспортний засіб марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 , попередивши про їх обов`язок зберігати та не відчужувати їх до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2024 року, в частині заборони користуватися ОСОБА_4 транспортним засобом марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03 листопада 2018 року, на праві власності належить ТОВ «Транспортна компанія «Люксон Логістик», .

Тимчасово вилучене майно - транспортний засіб марки ««Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_1 передати на відповідальне зберігання володільцю майна - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителю АДРЕСА_1 .

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про скасування арешту тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на тимчасово вилучене майно на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 грудня 2024 року, в частині заборони користуватися власнику майна ОСОБА_9 транспортним засобом марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 .

Тимчасово вилучене майно - транспортний засіб марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_3 передати на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 04 квітня 2025 року о 14 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1