Справа № 169/8/25
Провадження № 1-кп/169/46/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в сел. Турійськ кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000058 від 18.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісся, Турійського району, Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна загальна, працюючого ФГ «Поліський колос» - механік, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України;

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року, точної дати розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , вирішив самовільно зайняти земельну ділянку площею 1,7 га, розташовану в межах охоронної зони прибережної захисної смуги річки «Вільшанка», що розташована по поблизу с. Ружин, Ковельського району, Волинської області, засіявши її соєю.

Реалізуючи свій злочинний намір на самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні, ОСОБА_4 усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, діючи умисно, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охоронною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу України, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельної ділянки, та його державної реєстрації, ст. ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, згідно з якими, навколо водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються навколо водойми здовж урізу води шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею понад 3 гектарів 25 метрів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, використовуючи сільськогосподарську техніку трактор та інше сільськогосподарське обладнання, у квітні травні 2024 року засіяв соєю земельну ділянку площею 1,7 га, розташовану в межах прибережної захисної смуги річки «Вільшанка», тобто в межах охоронної зони земель водного фонду, яка нікому не надана у власність чи користування та розташована поблизу с. Ружин, Ковельського району, Волинської області, при цьому достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка у встановленому порядку у володіння і користування йому не надавалась та не передавалась у власність або оренду, тобто за відсутності правочину щодо такої земельної ділянки, чим територіальній громаді м. Ковель в особі Ковельської міської ради заподіяв шкоду у розмірі 10565 гривень 65 копійок.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України: самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України. Клопотання мотивовано тим, що ним повністю відшкодовано майнову шкоду, ділянку очистив від сільськогосподарських культур та привів її до попереднього належного стану.

Представник потерпілого ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки майнова шкода відшкодована та земельна ділянка звільнена. Щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечував.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки дійсно обвинувачений вжив дій щодо відшкодування шкоди та звільнення земельної ділянки .

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 своєї Постанови №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

У відповідності із вимогами ч.4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду із обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно із п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Будь-яких обставин, які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням, не встановлено.

Як встановлено в судовому засіданні, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 197-1 КК України, оскільки обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, після вчинення злочину щиро розкаявся, усунув шкідливі наслідки своїх дій, відшкодував заподіяну шкоду.

Отже, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та на момент розгляду матеріалів кримінального провадження в суді, змінилася обстановка, тому, зазначені вище обставини дають підстави для застосування ст. 48 КК України та закриття провадження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі зміною обстановки та звільнення ОСОБА_4 з цих підстав від кримінальної відповідальності.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст.284 КПК, п.2 ч.3 ст.314 КПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

На ухвалу протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області.

Суддя ОСОБА_1