Провадження № 11-кп/4823/187/25
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження № 0002670 від 13.08.2024 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неданчичі Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, особи з інвалідністю ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 09.08.2023 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 4 ст. 185, ст. ст. 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.08.2023 і за сукупністю вироків призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.09.2024 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 5300,96 грн процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 12.08.2024 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно та повторно, в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався, таємно викрав зі спальної кімнати квартири мобільний телефон марки «XIAOMI», модель Redmi 12С 4/128Gb Graphite Grey, вартістю 4344,35 грн, срібний ланцюжок (плетіння панцир класичний), довжиною 60 см, проба 925, вагою 35 г, та хрестик (хрест накладний), вагою 5 г, проба 925, загальною вартістю 5861,97 грн, а всього таємно викрав майна на загальну суму 10206,32грн, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та пом`якшити його.

Просить врахувати наявність у нього ряду хвороб та інвалідності ІІІ групи, а також пом`якшуючі його покарання обставини: визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, які згідно ст. 66 КК України можуть стати підставою для призначення більш м`якого покарання.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними у матеріалах провадження доказами, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та оцінки обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, до адміністративної відповідальності не притягувався, є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, має тяжкі хронічні захворювання, звертався до наркологічного відділення КПК «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ЧОР з 2012 року за медичною допомогою з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, до психіатричного відділення не звертався. Враховано судом пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, якими суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, оскільки обвинувачений вчинив злочин у період іспитового строку за попереднім вироком і що таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони обґрунтовані та належним чином мотивовані, тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог щодо неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин, висновки суду в цій частині відповідають встановленим обставинам кримінального провадження.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання через його суворість, як про те йдеться в апеляційній скарзі, оскільки усі обставини, на які посилається обвинувачений, судом враховані.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Призначене судом І інстанції покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та особі обвинуваченого і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які були б підставою для безумовного скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2024 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання ним її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4