Справа №276/165/15-к
Провадження № 1-кп/293/3/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000290 від 16.07.2014 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого, останній раз:

- вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.04.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, що набрав законної сили 02.05.2024 (штраф сплачений 17.05.2024),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000290 від 16.07.2014 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309 КК України.

30.09.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності, згідно якого просить звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; витрати на проведення експертиз віднести на рахунок держави.

В обґрунтування клопотання зазначає, що інкриміновані злочини ОСОБА_5 були вчинені в період з травня 2014 року по 22 липня 2014 року.

Санкції статті за скоєні ОСОБА_5 злочини передбачає покарання за ч. 2.ст. 309 КК України у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років; за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна (в редакції КК України станом на 11.07.2014р).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України та згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд вправі звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити за підставою, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років, а у разі вчинення тяжкого злочину - 10 років.

Вказує на відсутність обставин, що порушують їх перебіг та на не вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нових злочинів протягом визначених строків певного ступеня тяжкості, а тому наявні усі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності.

В обґрунтування відсутності підстав при закритті кримінального провадження стягнення процесуальних витрат здійснює посилання на норми чинного КПК України та практику ВС.

Захисник в судовому засіданні просив суд задовольнити подане ним клопотання, з підстав зазначив у такому.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, наслідки закриття йому відомі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених у клопотанні у частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності ч.2 ст. 309 КК України, оскільки строки давності з урахуванням перебігу переривання строків давності збігли. В решті клопотання, а саме в частині звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, просила відмовити у зв`язку із тим, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі визначені ст. 49 КК України не збігли, враховуючи вчинення обвинуваченим нового злочину до закінчення таких строків давності.

Вказує, що наявність вчинення нового злочину підтверджується відповідною довідкою, сформованою на вимогу про судимість, наданою в судовому засіданні 25.11.2024.

ІІ. Встановлені судом обставини

Так, відповідно до обвинувального акта, затвердженого 30.01.2015 у смт Володарськ-Волинський, Житомирської області старшим прокурором прокуратури Володарсько-Волинського району юристом 3 класу ОСОБА_6 , 30 травня 2014 року близько 13 години 10 в смт Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, під час проведення оперативної закупки наркотичного засобу особа під вигаданим ім`ям (легендована особа) ОСОБА_7 , з метою придбання наркотичного засобу - метадону, прибув на службовому автомобілі УСБУ в Житомирській області до будинку №24 по вул. Садова, де зустрівся у заздалегідь обумовленому місці із ОСОБА_5 .

В ході проведення оперативної закупки наркотичного засобу, в зазначений день, час та місці, ОСОБА_5 разом із особою під вигаданим ім`ям (легендована особа) ОСОБА_8 , сіли у салон службового автомобіля УСБУ в Житомирській області, на якому направилися в м. Коростень. Рухаючись на службовому автомобілі УСБУ в Житомирській області в напрямку м. Коростень, з метою придбання наркотичного засобу - метадону, особа під вигаданим ім`ям (легендована особа) ОСОБА_9 , передав ОСОБА_5 , а останній взяв, гроші у сумі 1000 гривень. Знаходячись в м. Коростень, особа під вигаданим ім`ям (легендована особа) ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_5 відвідували знайомих останнього та через деякий час сіли у службовий автомобіль УСБУ в Житомирській області, на якому поїхали в напрямку смт Іршанськ, Володарсько-Волинського району. Від`їхавши на невстановлену слідством відстань від м. Коростень та знаходячись у службовому автомобілі УСБУ в Житомирській області, ОСОБА_5 незаконно збув особі під вигаданим ім`ям (легендована особа) ОСОБА_10 , речовину світло-сірого кольору, яку він незаконно придбав у невстановленому слідством місці та зберігав при собі з метою збуту, та яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/727 від 11.09.2014, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон, масовою часткою у представленій на дослідження речовині - 46,96% та масою у представленій на дослідження речовині - 0,1658 грам.

Повторно, в один із днів на початку липня 2014 року близько 14 години, перебуваючи на території ринку «Урожай» в м. Вінниця, ОСОБА_5 незаконно придбав за 50 гривень у невідомого чоловіка рідину коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №719 від 31.07.2014, містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину - 0,1066 грам. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 вище вказаний наркотичний засіб перевіз громадським транспортом з м. Вінниця в смт Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, де незаконно зберігав для власних потреб у приміщенні свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до 22.07.2014, тобто до дня виявлення та вилучення під час проведення обшуку працівниками Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області.

Повторно, в один із днів всередині липня 2014 року близько 10 години, перебуваючи на території автовокзалу в м. Коростень, Житомирської області, ОСОБА_5 незаконно придбав за 1070 гривень у невідомої жінки речовину біло-сірого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №719 від 31.07.2014, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон, масовою часткою у представленій на дослідження речовині - 32,04% та масою у представленій на дослідження речовині - 0,487 грам. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 вище вказаний наркотичний засіб перевіз громадським транспортом з м. Коростень в смт Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, де незаконно зберігав для власних потреб у приміщенні свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до 22.07.2014, тобто до дня виявлення та вилучення під час проведення обшуку працівниками Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області.

Повторно, 22 липня 2014 року близько 10 години в смт Іршанськ, Володарськ-Волинського району, Житомирської області, ОСОБА_11 з метою придбання наркотичного засобу - метадону зателефонував своєму знайомому ОСОБА_5 , з яким домовився про час та місце передачі вище вказаного наркотичного засобу.

Цього ж дня, близько 10 години 10 хвилин в смт Іршанськ, Володарськ-Волинського району. Житомирської області, ОСОБА_5 , маючи у своєму володінні наркотичний засіб - метадон, який він незаконно придбав в один із днів всередині липня 2014 року в м. Коростень у невідомої жінки та в подальшому перевіз в смт Іршанськ, з метою незаконного збуту частини даного наркотичного засобу, на сходовій клітці 7 (сьомого) поверху будинку №24, який розташований по вул. Садовій, зустрівся із ОСОБА_11 .. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 в зазначений день, час та місці безкоштовно незаконно збув ОСОБА_11 кристалічну речовину білого кольору, яка згідно висновку" судово-хімічної експертизи №2/270 від 14.08.2014 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масовою часткою у представленій на дослідження речовині - 53,75% та масою у представленій на дослідження речовині - 0,067 грам.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за:

ч.2 ст. 307 КК України, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчиненими повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України;

ч.2 ст. 309 КК України, що виразились у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичних засобів, вчиненими повторно.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, і положення закону, яким суд керувався

Вивчивши клопотання сторони захисту, думку прокурора, роз`яснивши обвинуваченому наслідки закриття провадження в частині вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КПУ України, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частина 2 ст. 284 КПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст.49 та ст.106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284,288 Кримінального процесуального кодексу України).

З гідно обвинувального акту ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 та зач.2 ст. 309 КК України, які ним вчинені в період з 30.05.2014 по 22.07.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України на момент вчинення таких злочинів, а саме:

за ч.2 ст. 307 КК України такий злочин був тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

за ч.2 ст. 309 КК України - злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

01.07.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" згідно з яким внесені зміни до ст. 12 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно із ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років (ч.4 ст.12 КК України).

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років (ч.5. ст. 12 КК України).

Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі (ч.6 ст. 12 КК України).

Згідно санкції ч.2 ст. 307 КК України станом на час розгляду даного клопотання, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 відноситься до тяжкого злочину.

Згідно санкції ч.2 ст. 309 КК України на час розгляду даного клопотання, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 відноситься до нетяжкого злочину.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до пунктів 3,4 ч.1 ст. 49 КК України, визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини, минуло п`ять років, а у разі вчинення тяжкого злочину десять років.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Таким чином, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

За положеннями ч.3 ст.49 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Отже, з аналізу змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

Таким чином, зважаючи на вимоги норм ст. ст. 12, 49 КК України, а також санкції ч.2 ст. 307 КК України та ч.2 ст. 309 КК України, можна дійти висновку, що ОСОБА_5 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінального правопорушення (злочину) і до дня набрання вироком законної сили минуло за ч.2 ст. 307 КК України десять років, за ч. 2 ст. 309 КК України п`ять років.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 , а саме за даними довідки на вимогу про судимість особи обвинуваченого ОСОБА_5 , останній, зокрема, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про які внесені до ЄДРДР 13.09.2016 та 13.06.2018 відповідно. Втім, з вказаної довідки не можливо встановити конкретних дат вчинення злочинів, за якими обвинувачується ОСОБА_5 , та вона не містить відомостей щодо притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_5 за вказаними статтями (т.2. а.с.83-89).

На думку прокурора, з урахуванням вимог ч.3 ст. 49 КК України, вчинення нових кримінальних правопорушень за вказаними статтями перервало перебіг строку давності як за ч.2 ст.309 КК України, так і за ч.2 ст. 307 КК України. При цьому п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України сплив, тоді як за ч. 2 ст. 307 КК України десятирічний строк давності не сплив.

Суд частково не погоджується з такою думкою прокурора, з огляду на наступне.

Так, зі змісту ч. 3 ст. 49 Кримінального кодексу України через використання словосполучень «особа вчинила новий злочину», випливає, що однією з обов`язкових передумов переривання перебігу давності для звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно з цією статтею кримінального закону є не вчинення останнім у цей період нового злочину.

При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), вважається невинуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, ? відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.

Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку, шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція).

У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Таким чином, на думку суду, вчинення нового злочину передбачає собою скоєння нового злочину, винність якого доведена обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Окремо, суд уважає за необхідне зазначити, що за даними довідки на вимогу про судимість обвинуваченого, вчинення останнім кримінального правопорушення від 17.02.2024 за ч.1 ст. 309 КК України, суд як переривання перебігу строків давності не застосовує з підстав, що інкримінововане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Вказане не суперечить прямим нормам ч.3 ст. 49 КК України.

Даних про те, що ОСОБА_5 ухилявся від досудового розслідування та суду, матеріали кримінального провадження не містять, прокурором на час розгляду клопотання не надано, а отже строк давності не зупинявся, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежень, встановлених ч.5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень, наполягав на закритті провадження, відповідно до ст. 49 КК України.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим.

Відтак, враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання захисником в інтересах обвинуваченого, зважаючи на те, що з моменту скоєння кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України минуло понад п`ять років, а у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України - десять років, з урахуванням перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності, відсутності зупинення строків давності, в розумінні ст. 49 КК України, суд дійшов до переконання, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

За приписами ст. 118 КПК одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17) сформулювала висновок з цього питання, який зводиться до того, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги те, що суд звільняє ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, при цьому ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК витрати на проведення експертиз не підлягають стягненню з обвинуваченого, а їх необхідно віднести на рахунок держави.

Речові докази відповідно до вимог п.3 ч.9 ст. 100 КПК України підлягають знищенню.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, 122,124, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давностізадовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000290 від 16.07.2014 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Речові докази:

1) наркотичний засіб - метадон, масовою часткою у представленій на дослідження у речовині - 46,96% та масою 0,1658 грам, який було придбано 30.05.2014 під час проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_5 ;

2) наркотичний засіб - опій ацетильований, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину - 0,1066 грам, який було вилучено 22.07.2014 під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_5 ;

3) наркотичний засіб - метадон, масовою часткою у представленій на дослідження речовині - 32,04% та масою у представленій на дослідження речовині - 0,487 грам, який було вилучено 22.07.2014 під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_5 , здані на зберігання до спеціального приміщення УМВС України в Житомирській області, - знищити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 7 (семи) днів з дня оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_12