Справа№ 953/3739/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження в м. Харкові кримінальне провадження №0000151 від 31.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Берека, Харківська обл., громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не одружена, офіційно працевлаштована на посаді муляра в ТОВ "Хлібкомбінат "Кулінічі", яка зареєстрована за адресою: с. Берека, Харківська обл., буд. 109 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.03.2025 приблизно о 15:10 год, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вживала алкогольні напої зі своїми сусідами ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_5 , де в ході сварки з останнім на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи з правого боку від потерпілого, який в цей момент стояв, обпершись руками об стіл, приблизно на відстані витягнутої руки від неї, нанесла ОСОБА_5 один удар чашкою по голові в районі тім`яної ділянки.

В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-628/2025 від 11.04.2025, у потерпілого ОСОБА_5 мають місце наступні тілесні ушкодження: забита рана на голові (в тім`яній ділянці), яка у своєї течії обумовила до хірургічного втручання, проведення ПХО та накладення шовного матеріалу, що відповідно до п. 2.3.1."а", 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом

18.04.2025 до суду надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у якому міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілого ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

З наданих матеріалів вбачається, що на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч. 2 ст. 382 КПК України).

Діючи відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 17, ч. 3 ст. 302, ст. 369 371, 374, ч. 2, 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 30.03.2025 приблизно о 15:10 год, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вживала алкогольні напої зі своїми сусідами ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_5 , де в ході сварки з останнім на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи з правого боку від потерпілого, який в цей момент стояв, обпершись руками об стіл, приблизно на відстані витягнутої руки від неї, нанесла ОСОБА_5 один удар чашкою по голові в районі тім`яної ділянки.

В результаті протиправних дій з боку ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-628/2025 від 11.04.2025, у потерпілого ОСОБА_5 мають місце наступні тілесні ушкодження: забита рана на голові (в тім`яній ділянці), яка у своєї течії обумовила до хірургічного втручання, проведення ПХО та накладення шовного матеріалу, що відповідно до п. 2.3.1."а", 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, оскільки під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності.

Окрім того, обвинувачена ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружена, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має на утриманні осіб похилого віку, не є інвалідом, працює на посаді муляра.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Суд вважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

З урахуванням викладених обставин справи, особистості обвинуваченої, яка раніше не судима, має повну загальну середню освіту, є працевлаштованою, тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутності завданої матеріальної шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Зазначене покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65 67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченої, оскільки визнання особи винуватою та примус зі сторони держави здійснити платіж на корить останньої, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

Обставин, які б вказували, що призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу буде недостатнє для досягнення цілей покарання, не відповідатиме даним про її особу та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, судовим розглядом не встановлено.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 302, 373, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Після набрання вироком законної сили речові докази: компакт диск "DVD-R 16 Х, 4.7 GB 120 min.", на якому зафіксовано момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , компакт диск "DVD-R 16 Х, 4.7 GB 120 min.", на якому зафіксовано виїзд працівників УПП в Харківській області на виклик за адресою: АДРЕСА_1 зберігати у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_9