Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1628/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2025м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000222 від 02 серпня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сщ.Щасливе Цюрупинського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, утриманці відсутні, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше судимий 08.09.2000 Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.04.2018 до покарання призначеного за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.04.2018 до покарання призначеного за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 04.03.2024, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

Так, перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про надходження на банківську картку потерпілої ОСОБА_5 грошових коштів, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на шахрайське заволодіння, шляхом зловживання довірою, вказаними коштами. З цією метою ОСОБА_4 15.07.2024 в невстановлений слідством час, на власний мобільний телефон встановив мобільний додаток WEB-банкінгу «Ощад», для входу до якого потерпіла ОСОБА_5 добровільно повідомила пароль, так як із останнім перебуває у родинних та довірливих відносинах.

Надалі, 18.07.2024 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , будучи обізнаним про наявність у потерпілої ОСОБА_5 на банківській картці грошових коштів, достовірно знаючи пароль для входу до WEB-банкінгу «Ощад», який попередньо для нього добровільно повідомила потерпіла, повторно, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме власного мобільного телефону, який містить програмне забезпечення, призначене для автоматичної обробки інформації, та який був з`єднаний з мережею Інтернет, не маючи не це згоди та без відома ОСОБА_5 , ОСОБА_4 здійснив вхід у мобільний додаток та авторизувався від імені клієнта банку ОСОБА_5 , для подальшого безперешкодного доступу до особистого кабінету в «Ощад», що є базою даних - програмно-апаратичного комплексу банку, забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно до договору, та яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, до якого прив`язана банківська картка AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітована на ім`я ОСОБА_5 .

Після цього, діючи від її імені, незаконно провів транзакції з банківської картки № НОМЕР_1 на банківську картку AT «Універсал Банк» (Монобанк) № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , до якої ОСОБА_4 мав безпосередній доступ, здійснивши о 21 год 28 хв. 18.07.2024 переказ грошових коштів на суму 3000 гривень, та на банківську картку AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» № НОМЕР_3 , яка належить третій особі, о 23 год 32 хв. 18.07.2024 переказ грошових коштів на суму 3000 гривень.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , 18.07.2024 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 6000 гривень.

Крім того, 19.07.2024 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , здійсненням незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , будучи обізнаним про наявність у потерпілої ОСОБА_5 на банківській картці грошових коштів, достовірно знаючи пароль, для входу до WEB-банкінгу «Ощад», який попередньо для нього добровільно повідомила потерпіла, повторно, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме власного мобільного телефону, який містить програмне забезпечення, призначене для автоматичної обробки інформації та який був з`єднаний з мережею Інтернет, не маючи не це згоди та без відома ОСОБА_5 , ОСОБА_4 здійснив вхід у мобільний додаток та авторизувався від імені клієнта банку ОСОБА_5 , для подальшого безперешкодного доступу до особистого кабінету в «Ощад», що є базою даних - програмно-апаратичного комплексу банку, забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно до договору та яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, до якого прив`язана банківська картка AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , емітована на ім`я ОСОБА_5 .

Після цього, діючи від її імені, незаконно провів транзакцію з банківської картки № НОМЕР_1 на банківську картку AT «Універсал Банк» (Монобанк) № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 до якої ОСОБА_4 мав безпосередній доступ, здійснивши о 00 год 30 хв 19.07.2024 переказ грошових коштів на суму 7200 гривень.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , 19.07.2024 заволодів грошовими копитами потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 7200 гривень.

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 завдано майнової шкоди на суму 13200 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Розумів, що його дії незаконні, у чому щиро розкаюється та запевнив суд, що не буде більше вчиняти нічого подібного в майбутньому.

Повідомив, що потерпіла є його двоюрідною сестрою, котра була в гостях, та надала йому телефон, на який він поставив додаток Ощадбанку, і здійснив переказ коштів без її відома. Про вчинене шкодує. Також вказав, що шкоду він відшкодував повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяви, в яких просить застосувати мінімальний вид покарання, та не застосовувати покарання, пов`язане з позбавленням волі. Також повідомила, що ОСОБА_4 шкоду відшкодував у повному обсязі, претензій до нього не має.

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що сторони не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки ) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 190 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

При цьому суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого, фактичні обставини справи та характер злочинних діянь, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, не працює, та приходить до висновку, що останньому необхідно призначити покарання згідно санкції статті у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення і його наслідки, особу винного та вищенаведені конкретні обставини справи, а також думку потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до останнього ст.ст.75, 76 КК України та звільняє від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього ж Кодексу.

Саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України - виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 3 (три) роки.

Згідно ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме 18 лютого 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1