15.03.2025
Справа № 331/1256/24
Провадження № 1-кс/331/514/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенант юстиції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 14.02.2024 за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою щодо якої згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000234 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначив, що 13.03.2024 слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області, за погодженням з прокурором який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором Запорізької обласної прокуратури, повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою щодо якої згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого, про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України готування до вчинення терористичного акту тобто вчинення вибуху та підпалу, які створять небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіять значну майнову шкоду, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, шляхом підшукання та пристосування знарядь вчинення злочину.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадян України ОСОБА_5 , наприкінці лютого 2025 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) перебуваючи за місцем фактичного проживання АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою з громадянкою України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно та ініціативно надав згоду на допомогу представнику іноземної держави, держави-агресора рф - громадянину російської федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є діючим співробітником (офіцером) 316-го розвідувального центру головного управління генерального штабу збройних сил російської федерації, (далі за текстом співробітник гу гш зс рф), шляхом виконання завдань із підшукання потенційних публічних місць, в яких можливо розмістити вибухові пристрої, та подальшого самостійного виготовлення саморобних вибухових пристроїв для вчинення вибуху.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_5 у період з 21.02.2025 по 13.03.2025, діючи умисно, за попередньою змовою з громадянкою України ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання супільно-небезпечних наслідків, з метою створення небезпеки для життя та здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди, порушення громадської безпеки та залякування населення у м. Запоріжжя, на виконання отриманого від представника держави-агресора рф - співробітника гу гш зс рф ОСОБА_8 завдання щодо вчинення терористичного акту, тобто вибуху та підпалу, підшукали об`єкт потенційного збройного ураження, а саме будівлю ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

У той же час, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із

ОСОБА_7 , діючи умисно, на виконання представника держави-агресора рф - співробітника гу гш зс рф ОСОБА_8 , з метою самостійного виготовлення саморобного вибухового пристрою, здійснила придбання в побутових магазинах та в місцях роздрібної торгівлі товари широкого вжитку компонентів для його виготовлення, а саме: ацетон+, аміачна селітра, електроліт, гайки, болти, алюмінієва пудра, і ряд інших невстановлених елементів, із яких 12.03.2025 спільно та під керівництвом вказаного представника російської федерації, шляхом змішування та хімічні маніпуляції з ними, виготовила нестабільні вибухові суміші та почала їх зберігати за місцями свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого їх збору у вибуховий пристрій та приведення в дію для вибуху у публічно доступному місці, а саме поблизу будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України готування до вчинення терористичного акту тобто вчинення вибуху та підпалу, які створять небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіять значну майнову шкоду, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, шляхом підшукання та пристосування знарядь вчинення злочину.

13.03.2025 об 14 годині 40 хвилин слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області в порядку передбаченому ст. 208 КПК України громадянина України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , особливо тяжкого злочину, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії аудіоконтроль місця, а саме квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає громадянка України ОСОБА_7 разом з громадянином України ОСОБА_5 ;

-протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України від 13.03.2025;

-протоколом обшуку квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , зазначеного запобіжного заходу орган досудового розслідування вважає наявність, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що остання при обранні їй іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжкий злочин державна зрада, вчинена в умовах воєнного стану, був затриманий співробітниками УСБУ в Запорізькій області маючи чергове завдання, отримане від представника зф іноземної держави представника гу гш зс рф ОСОБА_8 , існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні користуючись при цьому допомогою представників держави-агресора на території іноземних країн.

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

(п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України). Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, встановлено що ОСОБА_5 , вчинив вказаний злочин на виконання завдання представника зф держави-агресора рф, у зв`язку з чим, є достатні підстави вважати, що у неї є інші співучасники із якими остання може вчинити ряд дій спрямованих на знищення і спотворення будь-яких речей та документів, що мають значення для даного кримінального провадження. Наразі органом досудового розслідування проводиться комплекс слідчих (розшукових) дій, які спрямовані на встановлення місцезнаходження та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів по даному кримінальному провадженні, а саме: засобів зв`язку, технічних пристроїв збору інформації, та обладнання для шифрування розмов, а також отримання інших доказів, які підтвердять вину ОСОБА_5 . У випадку необрання останньому запобіжного заходу, існує ризик втрати, знищення та спотворення електронних речових доказів, що беззаперечно підтверджують вину останнього.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган розслідування вважає, що існують ризики, що ОСОБА_5 , може продовжити вчиняти вказаний злочин, оскільки має сталі та міцні зв`язки з представниками збройних формувань іноземної держави держави-агресора рф.

Враховуючи сукупність викладених обставин, у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжить вчинення цього кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому для запобігання вищевказаним ризикам, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України:

- ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а докази у проваджені зібрані, у відповідності до вимог ст. 84 КПК України;

-вік, стан здоров`я та соціальні зв`язки підозрюваного не перешкоджають останньому знаходитись під вартою;

-підозрюваний ОСОБА_5 не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку;

-враховуючи суспільно-політичну обстановку, а також той факт, що м. Запоріжжя на теперішній час знаходиться в безпосередній близькості до території ведення активних бойових дій та тимчасово окупованих державою-агресором рф територій Запорізької області, куди підозрюваний може безперешкодно та/або за сприянням представників держави-агресора рф виїхати, де органи Національної поліції та УСБУ в Запорізької області не здатні на даний час забезпечити виконання підозрюваним будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, що дасть підозрюваній можливість уникнути від виконання покладених на неї обов`язків і унеможливить запобігання скоєння інших злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України (зі змінами

№ 2198-IX від 14.04.2022) під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2,

258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ Запорізький слідчий ізолятор строком на 60 (шістесят) діб, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, на задоволенні наполягав.

Захисник в судовому засіданні просила визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід в мінімальному розмірі, підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

13.03.2025 об 14 годині 40 хвилин слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області в порядку передбаченому ст. 208 КПК України громадянина України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , особливо тяжкого злочину, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії аудіоконтроль місця, а саме квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає громадянка України ОСОБА_7 разом з громадянином України ОСОБА_5 ;

-протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України від 13.03.2025;

-протоколом обшуку квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , зазначеного запобіжного заходу орган досудового розслідування вважає наявність, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що остання при обранні їй іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжкий злочин державна зрада, вчинена в умовах воєнного стану, був затриманий співробітниками УСБУ в Запорізькій області маючи чергове завдання, отримане від представника зф іноземної держави представника гу гш зс рф ОСОБА_8 , існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні користуючись при цьому допомогою представників держави-агресора на території іноземних країн.

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

(п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України). Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, встановлено що ОСОБА_5 , вчинив вказаний злочин на виконання завдання представника зф держави-агресора рф, у зв`язку з чим, є достатні підстави вважати, що у неї є інші співучасники із якими остання може вчинити ряд дій спрямованих на знищення і спотворення будь-яких речей та документів, що мають значення для даного кримінального провадження. Наразі органом досудового розслідування проводиться комплекс слідчих (розшукових) дій, які спрямовані на встановлення місцезнаходження та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів по даному кримінальному провадженні, а саме: засобів зв`язку, технічних пристроїв збору інформації, та обладнання для шифрування розмов, а також отримання інших доказів, які підтвердять вину ОСОБА_5 . У випадку необрання останньому запобіжного заходу, існує ризик втрати, знищення та спотворення електронних речових доказів, що беззаперечно підтверджують вину останнього.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган розслідування вважає, що існують ризики, що ОСОБА_5 , може продовжити вчиняти вказаний злочин, оскільки має сталі та міцні зв`язки з представниками збройних формувань іноземної держави держави-агресора рф.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України (зі змінами

№ 2198-IX від 14.04.2022) під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений

пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 177 КПК України передбачено право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього кодексу щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 176-179, 182-184, 194, 196, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 (шістесят) діб, без визначення розміру застави, до 12 травня 2025 року до 14 год. 40 хв.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 12 травня 2025 року об 14 год. 40 хв.

Строк тримання під вартою відраховувати з 13 березня 2025 року з 14 год. 40 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1