Справа № 404/3693/25
Номер провадження 1-кс/404/1167/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000966, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Суть клопотання.

Старший слідчий слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят діб.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15 квітня 2025 року о 14.31 хв за адресою: м. Кропивницький, вул. В. Перспективна, 3/5, в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , у лівій кишені куртки останнього виявлено та вилучено відповідно до висновку експерта від 16.04.2025 № СЕ-19/112-25/5234-ВТХ корпус бойової осколкової гранати 30-мм гранатометного пострілу «RHV-YEF» (типу ВОГ 17 М), виробництва підприємства «Арсенал», Болгарія (2018 року згідно маркувального позначпення на корпусі) та засіб підриву, а саме уніфікований бойовий підривач ручних дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ 2), виробництва СРСР (1977 року згідно маркувального позначення на важелі). Вказані предмети в поєднаному між собою стані являються саморобним вибуховим пристроєм типу «ручна граната», що відноситься до категорії боєприпасів, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав, без передбаченого законом дозволу при собі..

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування 16.04.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України вручене ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків,передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує рапортом від 15.04.2025; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом особистого обшуку затриманого; протоколами допитів свідків; висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на свідків, можливість вчинити нові умисні кримінальні правопорушення.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому.

Просив врахувати, що підозрюваний раніше судимий за ст.ст. 122, 125, 187 КК України, ОСОБА_5 обирався вже запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який не став для нього стримуючим заходом від вчинення нових кримінальних правопорушень.

В рамках даного кримінального провадження підставою для затримання ОСОБА_5 стало повідомлення про те, що ОСОБА_5 погрожує предметом схожим на гранату. Відтак, після ознайомлення з матеріалами долученими до даного клопотання, підозрюваний матиме у своєму розпорядженні контактні данні заявника. Відтак, матиме всі засоби та інформацію для впливу на свідка (ів).

Звертав увагу слідчого судді на те, що у підозрюваного вилучено саморобний вибуховий пристрій, для виготовлення якого необхідні спеціальні знання. В разі застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зможе продовжити злочинну діяльність.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за його місцем реєстрації.

Щодо себе вказав, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у житлі належному матері, проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Працює не офіційно на будівництві, отримує дохід від оренди земельних ділянок (паїв). Розлучений, має сина (5 років). Наявність групи інвалідностей та хронічних захворювань заперечив. Майже кожного дня відвідує матір.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього решту, за місцем реєстрації, де проживає матір його підзахисного. Матір не заперечує проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за місцем її проживання, на підтвердження чого долучив відповідну заяву. При цьому вказав, що прокурором не обґрунтовані ризики, визначені ст. 177 КПК України, зокрема його підзахисний має сталі соціальні зв`язки за місцем проживання, що унеможливлює настання ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів прокурора, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в суді першої інстанції перебуває на розгляді обвинувальний акт, вказав, що обвинувального вироку наразі не має, відтак така інформація не може враховуватись слідчим суддею при розгляді даного клопотання.

Тяжкість інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_7 матір підозрюваного, просила не застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказала, що в разі застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належне дотримання ним процесуальної поведінки. Вказала, що її син має гарні відносини з внком, часто приводить його до неї. Окрім того, зазначила, що відносно її сина раніше обиралися запобіжні заходи у виді домашнього арешту, який він не порушував,

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000966, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

16.04.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Harav. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши докази, надані прокурором в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя вважає їх достатніми для висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у об`ємі як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи з критеріїв "розумної підозри", тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати неупередженого спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри на ранній стадії досудового розслідування на переконання слідчого судді підтверджується на підставі досліджених копій документів, які долучені до клопотання, зокрема: рапортом від 15.04.2025; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом особистого обшуку затриманого; протоколами допитів свідків; висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на які посилається прокурор в клопотання, слідчий суддя зазначає таке.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, шляхом зміни свого місця проживання є можливим. Однак, враховуючи, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, підтримує родинні зв`язки з матір`ю, отримує дохід від надання в оренду земельних ділянок, має на утриманні малолітнього сина - 5 років, за його не спростованих доводів має не офіційне місце роботи, - ризик має мінімальний рівень інтенсивності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У разі спроб незаконно впливати на свідків - ризик унеможливлюється та зменшується шляхом застосування щодо підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а також попередженням підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. У разі вчинення таких спроб та наявності відповідних заяв від свідків - запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 може бути змінений на більш жорсткий.

На обґрунтування ризику - вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч. 1 ст.177 КПК України) прокурором вказано, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, займається злочинною діяльністю з метою власного збагачення, що дає підстави, вважати, що він може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення. Разом з цим, ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження ставиться в вину незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, а не корисливий злочин, як то зазначено в клопотанні прокурора. Крім того, під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний має неофіційне місце роботи, отримує дохід від надання в оренду земельних ділянок.

Перебування на розгляді в суді першої інстанції обвинувального акту відносно ОСОБА_5 жодним чином не може впливати на прийняття рішення по даному клопотанню, з огляду на відсутність обвинувального вироку відносно нього. Щодо доводів прокурора про вчинення нового злочину ОСОБА_5 під час дії запобіжного заходу відносно нього, вказана інформація не підтверджена під час розгляду клопотання, як і не підтверджена під час дослідження ЄДРСР. Окрім того, слідчий суддя враховує пояснення підозрюваного щодо того, що відносно нього не обрано жодного запобіжного заходу та він належно виконує процесуальні обов`язки під час розгляду кримінальної справи в суді. Доказів зворотнього прокурором не надано.

Зважаючи на викладене, настання ризику визначеного п.5 ч. 1 ст.177 КПК України прокурором не доведено під час розгляду клопотання.

Щодо позиції сторони обвинувачення на застосуванні стосовно ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 є тяжким - санкцією ч. 1 ст. 263 КК України - передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно з вимогами ст.ст. 178, 183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, проте має вік 40 років, має постійне місце проживання та реєстрації, підтримує родинні відносини з матір`ю, має на утримання п`ятирічного сина, за його неспростованих доводів має неофіційне місце роботи, отримує дохід від надання в оренду земельних ділянок, тобто має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання.

Отже, з огляду на зазначене вище: встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують деякі із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Однак, не доведено всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Така правова позиція висловлена в численних рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених, в тому числі, проти України, згідно яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Прокурором не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення.

З огляду на це, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, наявні міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваного враховуючи наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків і стримуючих від втечі факторів. Так само і реалізацію ризиків незаконного впливу на свідків можна запобігти покладенням на підозрюваного певних обов`язків, яких він має дотримуватися, а не ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про особу підозрюваного, відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторін у справі та їх позиція не надали підстав для можливості застосування особистого зобов`язання, оскільки обрання такого запобіжного заходу не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування, не може бути застосована, так як в ході розслідування даного провадження встановлено, що осіб які б могли взяти ОСОБА_5 на поруки не встановлено. Оскільки підозрюваний не має коштів для внесення застави, застава не може бути до нього застосована, як самостійний запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Застосовуючи такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя враховує, що у розпорядженні слідчого по даному провадженню є достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину та докази про причетність до його скоєння ОСОБА_5 .

За практики Європейського Суду домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі, як і тримання особи під вартою (Манчіні проти Італії).

Матеріали клопотання, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних умисних дій, потребують детальної перевірки та оцінці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим, наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі на які посилався прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор/слідчий не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Враховуючи вище вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182. 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Початок строку дії ухвали про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 17 квітня 2025 року.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу і покладання на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків до 13 червня 2025 року, включно.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених на підозрюваного.

Надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на начальника відділу поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Негайно доставити ОСОБА_5 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда