Справа № 375/2264/24
Провадження № 1-кс/375/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року селище Рокитне

Слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 6 жовтня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Острів, Рокитнянського району, Київської області, громадянин України, працевлаштований трактористом в ТОВ «ТАС АГРО», з середньою технічною освітою, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції поза межами приміщенння Рокитнянського районного суду Київської області),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2024 року до слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 6 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що 25 грудня 2024 року до Рокитнянського районного суду Київської області направлено для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000217, відомості про яке внесено до ЄРДР 6 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в одній з кімнати будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої. В подальшому в період часу з 18 год 30 хв по 21 год 30 хв, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, між останніми раптово виник конфлікт, в ході якого вони вийшли у двір вказаного домоволодіння, де у ОСОБА_4 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи при цьому їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , тримаючи в руках сокиру, яку попередньо взяв з веранди указаного будинку, умисно наніс близько 6 ударів гострою частиною сокири в область голови та шиї ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді рублених ран обличчя, підборіддя, шиї з пошкодженням хребта та спинного мозку, внаслідок яких останній помер на місці.

ОСОБА_4 обвинувачається у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

6 жовтня 2024 року о 05:30 год ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України.

В подальшом 6 жовтня 2024 року в порядку ст. 276 - 278 КПК України ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того, повідомлена підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 06.10.2024;

протоколом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_2 від 06.10.2024;

протоколом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від 06.10.2024;

протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України;

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 06.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.10.2024;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.10.2024;

протоколом огляду речей з додатками від 06.10.2024;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

8 жовтня 2024 року підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 4 грудня 2024 року включно.

2 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду підозрюваному ОСОБА_4 , продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 січня 2025 року.

В обґрунтування необхідності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, прокурор у клопотанні зазначає, що 25 грудня 2024 року до Рокитнянського районного суду Київської області направлено для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000217 від 6 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Однак, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні судом до 6 січня 2025 року, тобто до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого, не визначено.

При цьому прокурор вказує, що заявлені раніше ризики, що враховані під час вирішення питання про обрання та продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на даний час не зменшились та не перестали існувати, а тому на даний час продовжує існувати обґрунтована потреба у продовженні строку дії запобіжного заходу. Вказує на ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку прокурора, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.

Таким чином, неможливо застосувати відносно ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистої поруки або особистого зобов`язання, оскільки за своєю сутністю та характером не зможуть запобігти вищеперерахованим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, тобто до 7 березня 2025 року включно.

Прокурор підтримав доводи, викладені у клопотанні, та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 7 березня 2025 року, вважаючи, що потреба у його застосуванні продовжує існувати.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та висловив думку про те, що прокурором перебільшено існування ризиків вказаних в клопотанні. Запорукою і факором, що свідчать про допропорядну поведінку обвинуваченого є міцні соціальні зв`язки, бездоганна репутація та відсутність рішень про протиправні дії ОСОБА_4 .

Обвинувачений на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання щодо себе.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно із п. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для продовження тримання під вартою та не має права покладатися лише на правову кваліфікацію вчиненого, надану стороною обвинувачення, що є недостатнім для прийняття законного судового рішення.

Суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

У рішенні у справі «Баришевський проти України», що було ухвалено 26.02.2015 р. Європейський суд констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки національні судові органи, приймаючи рішення про продовження строку тримання заявника під вартою, обґрунтували таке рішення за допомогою шаблонних формулювань, не розглядаючи індивідуальне становище заявника.

Таким чином, обґрунтування доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється чи обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий та прокурор повинні довести, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Наведені вище обставини, свідчать що застосування більш м`яких окрім як тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти виникненню ризикам, існування яких обґрунтовано прокурором.

Зокрема, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, такий запобіжний захід у виді як особисте зобов`язання, не здатне забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 , з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень, наявність яких обґрунтована вище.

При цьому, слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Альтернативний запобіжний захід

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, пунктом 2 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

За наведених вище обставин, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, наявності обґрунтованої підозри, щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, під вартою на 60 днів, а саме: з 2січня 2025 до 2 березня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та направити для виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 2 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11