Справа №:755/4974/25
Провадження №: 1-кс/755/1170/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001129 від 28.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у рамках кримінального провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Клопотання мотивовано тим, що 28.03.2025 року до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є засновником ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» з інформацією про те, що ввечорі 27.03.2025 року, на електронну пошту підприємства надійшло смс-повідомлення в якому зазначалося про податкову перевірку, а також було підкріплено невідомий файл, при завантаженні та подальшому відкритті якого на екрані комп`ютера почали відбуватися нетипові речі, а саме з`являлися системні вікна, проте при спробі вирішити вказану проблему комп`ютер вимкнувся. В подальшому, ОСОБА_4 зайшла з іншого комп`ютера в додаток АТ «Ощадбанк», в якому відкрито банківський рахунок ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» та виявила списання грошових коштів, котре було здійснено шляхом використання електронно-обчислювальної техніки, чим було завдано матеріальну шкоду підприємству.

Вказав, що під час досудового розслідування встановлено, що 27.03.2025 року з рахунку ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» () НОМЕР_1 було здійснено переказ грошових коштів чотирма транзакціями.

- 27.03.2025 о 13 год. 29 хв. переказ на суму 99 809 грн. 00 коп. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_2 , який належить ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ), призначення платежу «Оплата за послуги, за рахунком №62 від: 27.03.2025»;

- 27.03.2025 о 13 год. 28 хв. переказ на суму 148 719 грн. 00 коп. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_2 , який належить ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ), призначення платежу «Оплата за послуги, за рахунком №61 від: 27.03.2025»;

- 27.03.2025 о 13 год. 28 хв. переказ на суму 148 709 грн. 00 коп. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_2 , який належить ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ), призначення платежу «Оплата за послуги, за рахунком №48 від: 27.03.2025»;

- 27.03.2025 о 13 год. 30 хв. переказ на суму 135 498 грн. 00 коп. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_2 , який належить ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ), призначения платежу «Оплата за послуги, за рахунком №67 від: 27.03.2025»;

тобто на загальну суму 532 735 грн. 00 коп. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_2 ,який належить ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ).

В подальшому, у ході оперативного відпрацювання встановлено, що ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи отримали несанкціонований доступ до системи інтернет-банкінгу ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» за допомогою електронно-обчислювальної техніки, що дало їм можливість здійснювати будь-які фінансові операції від імені компанії.

Несанкціоноване списання коштів відбулось протягом дня, а саме 27 березня 2025 року, використовуючи отриманий доступ, особи, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, ініціювали переказ грошових коштів у розмірі 532 735 грн. 00 коп. з банківського рахунку ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» () НОМЕР_1 на банківський рахунок ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ) з банківським рахунком НОМЕР_2 . Операції були проведені нібито в рамках оплати за послуги, за рахунками з зазначеними померами: №62 ; №61; №48; №67.

Однак, як було зазначено кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи, а також засновником ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» ОСОБА_4 , між її компанією та ФОП « ОСОБА_5 » не існує жодних договірних зобов`язань, які б могли пояснити проведення вказаних транзакцій. Повідомив, що отримана органом досудового розслідування інформація вказує на те, що переказ коштів було здійснено незаконно і без відома компанії.

28.03.2025 року винесено постанову про визнання грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ) НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «Райффайзен банк» (МФО 300335), зареєстрований за адресою: 01011, Україна, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок, 4а () речовим доказом.

Вказав, що з метою припинення злочинних дій, заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки (шахрайство), виникла необхідність у накладенні арешту на банківський рахунок ФОП « ОСОБА_5 » (ЙРЗ НОМЕР_3) НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «Райффайзен банк», зареєстрований за адресою: 01011, Україна, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок, 4а ().

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити. Окрім того зазначив, що ОСОБА_4 повідомила його про те, що не може з`явитися в судове засідання, у зв`язку із особистими обставинами, а тому просила розгляд клопотання проводити за її відсутності.

Представник АТ «Райффайзен банк» викликався належним чином, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило, проте його неявка не перешкоджає розгляду вказаного клопотання прокурора.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Тому, зважаючи на вищенаведене суд прийшов до висновку про можливість неповідомлення власника майна про розгляд даного клопотання, оскільки існує реальна можливість та ризик того, що дізнавшись про внесення та розгляд клопотання, власник майна здійснить відчуження або інше розпорядження належним йому майном, що унеможливить накладення на нього арешту та фактичного виконання ухвали слідчого судді, а отже, створить перешкоди у забезпеченні кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовими доказами, згідно постанови від 28.03.2025 року.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналогічна правова позиція відображена ЄСПЛ, як у справі «Бакланов проти Росії», так і в справі «Фрізен проти Росії», в яких суд зазначив що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Тож, слідчий суддя погоджується з клопотанням прокурора про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що грошові кошти, розміщені на банківському рахунку ФОП « ОСОБА_5 » (ІПН НОМЕР_3 ) НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «Райффайзен банк» (МФО 300335), зареєстрований за адресою: 01011, Україна, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок, 4а (), потенційно можуть мати значне процесуальне значення для кримінального провадження, оскільки в подальшому можуть бути визнані такими, що здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та вцілому відповідають критеріям, зазначеним у пункті першому частини другої статті 170 цього Кодексу.

Варто зазначити, що у вказаному випадку є реальний ризик втрати зазначених речових доказів, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи суспільний інтерес, який виразився у фактичному перешкоджанні ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО» провадити сталу господарську діяльність, є співрозмірним обмеженням права ФОП « ОСОБА_5 » користуватися грошовими коштами, розміщеними на банківському рахунку НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «Райффайзен банк» (МФО 300335), оскільки вказаний правовий захід цілковито переслідує легітимну мету кримінального провадження та спрямований на реалізацію завдань протидії злочинній діяльності невстановленої групи осіб, які несанкціоновано здійснили списання грошових коштів з банківського рахунку ТОВ «РУССО ХЕМІ ДНІПРО».

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

При цьому, враховуючи те, що постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 28.03.2025 року речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні визнано грошові кошти, які знаходяться на вищевказаному банківському рахунку, то суд вважає за необхідне накласти арешт безпосередньо на зазначене майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001129 від 28.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно у вказаному кримінальному провадженні, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку ФОП « ОСОБА_5 » (ЙРЗ НОМЕР_3) НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «Райффайзен банк» (МФО 300335), юридична адреса банку: 01011, Україна, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок, 4а (), з метою забезпечення збереження речових доказів, із забороною тимчасового використання, розпорядження, відчуження вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: