ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/352/25 Справа № 206/4312/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 31 січня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Сєвєродонецьк

Луганської області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , яке погоджене начальником відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у ході розгляду даного клопотання, підозрюваний надав слідчому судді довідку №1 від 02 січня 2025 року, видану КНП ЛОР «Лисичанська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги», відповідно до якої останній спостерігається у лікарів-психіатрів з приводу хронічного психічного розладу. Діагноз: біполярний афективний розлад, поточний депресивний епізод помірного ступеню тяжкості, що є загостренням біполярного афективного розладу, призначено лікування загострення. Звертає увагу на те, що згідно зі ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. На підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1 356 131, 58 гривень.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. На переконання сторони обвинувачення слідчим суддею не було враховано наявності обґрунтованої підозри та зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує на те, що довідка про те, що підозрюваний спостерігається у лікарів-психіатрів з приводу хронічного психічного розладу не є підставою застосування до нього запобіжних заходів, передбачених ст.508 КПК України, а в силу ст.509 КПК України є підставою для призначення у кримінальному провадженні психіатричної експертизи. Наголошує на тому, що на даний час не отримано будь-яких інших документів або свідчень осіб, щодо можливого проходження стаціонарного лікування ОСОБА_8 з приводу психічного розладу або поведінки, що може становити загрозу для життя оточуючих чи самого себе. При цьому ОСОБА_8 з 2019 до 2024 року займав посаду генерального директора одного з найбільших медичних закладів Луганської області, а саме комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», а також з 2020 року до теперішнього часу є депутатом Сєвєродонецької районної ради Луганської області, що на думку сторони обвинувачення вказує на відсутність у ОСОБА_8 очевидних ознак психічного розладу та ознак неможливості підозрюваним усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні СУ ГУНП в Луганській області перебуває кримінальне провадження №0000203 від 31 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

01 січня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що виразилося у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

22 січня 2025 року старший слідчий СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , за погодженням з начальником відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив з того, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно довідки №1 від 02 січня 2025 року, виданої КНП ЛОР «Лисичанська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги», ОСОБА_8 спостерігається у лікарів-психіатрів з приводу хронічного психічного розладу. Діагноз: біполярний афективний розлад, поточний депресивний епізод помірного ступеню тяжкості, що є загостренням біполярного афективного розладу, призначено лікування загострення.

Згідно довідки №30 від 03 лютого 2025 року, виданої КНП ЛОР «Лисичанська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги», ОСОБА_8 з 2022 року спостерігається та лікується офіційно з внесенням даних до ЕСОЗ. Діагноз: біполярний афективний розлад, епізод депресії помірного ступеню. 13 січня 2025 року направлено на госпіталізацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно з ч. 2 ст. 503 КПК України якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Відповідно до вимог ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не може не враховувати, що у разі якщо в подальшому буде встановлено, що ОСОБА_8 не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення в силу наведеного психічного захворювання, щодо нього відповідно до норм ст. 508 КПК України не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі щодо наявності обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не впливають у цьому випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, встановлених в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять жодних належних доказів на підтвердження вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено. Ухвала суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4