справа № 619/333/25
провадження № 1-кс/619/53/25
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2025 року до Дергачівського районного суду в Харківській області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тимчасово прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 , станом на 15 січня 2025 року перебуває під вартою у приміщенні військової частини НОМЕР_2 , розташованої у АДРЕСА_1 . За наявною інформацією, його свободу було обмежено з 2 січня 2025 року без законних підстав, без рішення суду, яке набрало законної сили, як того вимагає стаття 29 Конституції України та КПК України, без обґрунтування та доведення наявності інших правових підстав для позбавлення свободи. Охорону солдата ОСОБА_3 здійснюють озброєні військовослужбовці, які діють без належних правових підстав.

Заявник просить зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 негайно звільнити ОСОБА_3 з-під незаконного утримання.

Надати суду пояснення щодо підстав утримання солдата, викликати у судове засідання свідків зазначених у заяві.

Зобов`язати надати медичну допомогу відповідно до рекомендацій лікарів, забезпечити направлення до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 для проходження лікування за рекомендацією лікаря.

Призначити військово-лікарську комісію (ВЛК) для проведення повного медичного обстеження заявника за участі незалежних лікарів.

Ознайомившись зі змістом скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, серед іншого, згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Із змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК Українидля з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК Українискарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Належним способом реагування на незаконне позбавлення особи волі є звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий суддя вважає, що заявлені у скарзі адвокатом в інтересах заявника вимоги: - надати суду пояснення щодо підстав утримання солдата, викликати у судове засідання свідків зазначених у заяві; - зобов`язати надати медичну допомогу відповідно до рекомендацій лікарів, забезпечити направлення до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 для проходження лікування за рекомендацією лікаря; - призначити військово-лікарську комісію (ВЛК) для проведення повного медичного обстеження заявника за участі незалежних лікарів, виходять за межі повноважень слідчого судді.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити, що у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначає у скарзі адвокат ОСОБА_2 , є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Натомість, вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. Ухвала постановлена в порядку розгляду питання, передбаченого ст. 206 КПК України у зазначеному переліку відсутня, тобто її оскарження в апеляційному порядку не передбачено.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року по справі № 766/22242/17, відповідно до якої, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, дана ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що належним способом реагування на позбавлення особи волі, є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1