Справа № 464/6900/24
пр.№ 1-кп/464/249/25
У Х В А Л А

13 лютого 2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 29 лютого 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000068 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

у с т а н о в и в:

08 жовтня 2024 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 лютого 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000068 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

09 жовтня 2024 року ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до розгляду в підготовчому судовому засіданні, яке неодноразово відкладалося із-за неявки всіх учасників судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений подали угоду про визнання винуватості від 01 жовтня 2024 року. Захисник вказану вище угоду підтримав.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону приходить до наступного висновку.

Пункт 1 ч.3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Частина друга, четверта статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);

2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Проте, суд зазначає про можливу допущену неправильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди. Так, відповідно до ч.3 ст.190 КК України, передбачена відповідальність за шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому. Проте на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості під час розгляду угоди про примирення дослідити матеріали кримінального провадження, а саме щодо доказів підтвердженої вчиненої кримінальним правопорушенням шкоди і її розміру, що безпосередньо впливає на правильність кваліфікації і чи відображений в угоді про примирення розмір шкоди фактичним обставинам кримінального правопорушення. Така можливість в суду є лише під час судового розгляду кримінального провадження.

Сторони в угоді про визнання винуватості погодилися на призначення обвинуваченому за тяжкий злочин більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КПК України.

Стаття 69 КК України передбачає можливість призначення судом, умотивувавши своє рішення, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, суд, оцінивши вказані обставини та дійшовши висновку, що вони не лише існують, а й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вправі призначити покарання нижче від найнижчої межі, обов`язково навівши у своєму рішенні відповідну мотивацію.

В самій угоді про визнання винуватості зазначено обставини, що пом`якшують покарання, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, які без дослідження доказів, принаймні допиту обвинуваченого та з`ясування (перевірки) ролі його в інкримінованому тяжкому злочині в умовах воєнного стану, не можуть бути об`єктивно оцінені судом, як і реальна можливість чи неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, оскільки є передчасними.

До того ж в угоді та в обвинувальному висновку вказано про відсутність обставин, що обтяжують покарання, разом з тим інкримінується вчинення злочину в умовах воєнного стану, а п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, визначено вчинення злочину зокрема з використанням умов саме воєнного стану.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», зазначено, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні з наведених вище мотивів.

При цьому, з`ясувавши сторін кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Сихівському районному суду м.Львова, підстав для їх повернення чи закриття провадження немає. Інших угод в порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надходило.

Відтак, суд вважає, що у відповідності до положень ч.1 ст.316 КПК України, слід призначити судовий розгляд кримінального провадження.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.314-316, 369, 469, 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладену 01 жовтня 2024 року, між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 29 лютого 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000068 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Судовий розгляд призначити у відкритому судовому засіданні в залі Сихівського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Чоловського, 2) на 12:10 год 24 лютого 2025 року, з викликом учасників судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду проголошена о 12.10 год 14 лютого 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_6