Справа № 136/24/25
провадження 1-кс/136/16/25
УХВАЛА

іменем України

07 січня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 04.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №4 перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , 04 січня 2025 року, у післяобідню пору, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились у приміщенні будинку, який розташований у АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої у зв`язку із новорічними святами.

У подальшому приблизно о 17.00 год, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу військової ситуації, яка відбувається на теперішній час в Україні, у зв`язку з чим останній взяв скляну пляшку та розбив її об голову ОСОБА_4 .

У свою чергу ОСОБА_4 , будучи обурений такою поведінкою, поспіхом покинув зазначене приміщення та попрямував до себе додому.

У цей час у ОСОБА_4 на ґрунті вказаного конфлікту виник злочинний умисел, спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом підпалу вказаних осіб за допомогою легкозаймистої речовини типу бензин, яка використовувалась ним у повсякденних справах та знаходилась за місцем його проживання у АДРЕСА_1 .

З цією метою ОСОБА_4 приблизно о 18.00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибувши до себе додому взяв полімерну каністру з легкозаймистою рідиною - бензином, та розуміючи свідомо те, що спалення спричинить потерпілим особливо болісні відчуття, нестерпний біль та страждання, бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та зумовить мучення останніх, повернувся до будинку, власником якого є ОСОБА_9 та який розташований у АДРЕСА_2 , у якому на той час знаходився ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 .

Зайшовши у кімнату, де знаходились вищевказані особи, ОСОБА_4 з метою протиправного заподіяння їм смерті, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, вилив на одяг, руки, ноги та голову ОСОБА_7 легкозаймисту рідину, частина якої також потрапила на одяг, руки, ноги та голову ОСОБА_8 , який стояв поряд, після чого умисно підпалив їх.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження несумісні із життям та цього ж дня згорів живцем на місці події і згідно лікарського свідоцтва про смерть № 03 від 06.01.2025 за результатами проведення судово-медичного розтину, причина смерті не встановлена у зв`язку із обвугленням тіла.

Крім того ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків полум`ям голови, шиї, тулуба, кінцівок ІІ-ІІІ ступеня 40% площі, що призвело до ендогенної інтоксикації, двобічної полісегментної гнійної пневмонії та стало причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в медичному закладі, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 12 від 05.01.2025.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за кваліфікуючими ознаками - умисне вбивство двох осіб вчинене з особливою жорстокістю, у зв`язку з чим його 06.01.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кагалим рф та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, в силу ст. 89 КК України раніше судимий.

Доказами, які обґрунтовують підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є: рапорт оперативного чергового з приводу реєстрації події в Журналі єдиного обліку № 197 від 04.01.2025; рапорт оперативного чергового з приводу реєстрації події в Журналі єдиного обліку № 200 від 04.01.2025; протокол ОМП від 04.01.2025; протоколи ОМП від 05.01.2025; рапорт оперативного чергового з приводу реєстрації події в Журналі єдиного обліку № 211 від 05.01.2025; довідкою із КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» від 04.01.2025; протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 05.01.2025; протокол затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину від 06.01.2025; лікарські свідоцтва про смерть № 03 від 06.01.2025 та № 12 від 05.01.2025, показання підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або ж довічним позбавленням волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання: 1) переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Серед іншого, ризик переховування повинен оцінюватись в світлі обставин цього кримінального провадження, особистості підозрюваного, його майнового стану, а також соціальних зв`язків.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або ж довічне позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, підтвердженням того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те що останній після вчинення кримінального правопорушення залишив власне місце проживання та переховувався у своїх родичів у м. Вінниця та на території Вороновицької ТГ Вінницької області та фактично був виявлений та затриманий у с. Комарів Вороновицької ТГ Вінницької області.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом.

Разом з цим, на даний час, є достатня вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні, шляхом їх вмовляння, залякування чи підкупу з метою подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді, оскільки вони всі знайомі між собою та знають один одного.

Крім того ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема:

- 23.08.2005 Староміським районним судом м. Вінниця за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 10.06.2010 Липовецьким районним судом за ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 10.08.2012 Липовецьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; 29.09.2016 звільнений із Могилів-Подільської ВК № 114 по відбуттю покарання.

Таким чином ОСОБА_4 хоч і в силу ст. 89 КК України є не судимим, однак розуміє можливі подальші наслідки його притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не спроможне забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, визначених КПК України та запобігання ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив його задовольнити, мотивуючи тим, що з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості вчинення кримінального правопорушення застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не спроможне буде запобігти встановленим ризикам.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи, що даний запобіжнний захід зможе забезпечити виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним.

Підозрюваний пітримав клопотання захисника стовоно обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 не заперечувала стосовно того аби її син - підозрюваний ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт відбував у належеному їй житловому будинку по АДРЕСА_1 , у якому, наразі, проживає його цивільна дружина із донькою.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06 січня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні стороною захисту наведені у клопотанні ризики не спростовано. При цьому слідчим суддею враховується, що обрання запропонованого стороною захисту такого запобіжного заходу, як домашній арешт у будинку по АДРЕСА_1 може призвести до незаконного впливу підозрюваного на проживаючого у цьому будинку свідка.

Вирішуючи дане клопотання враховано також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей, характер та обставини його вчинення, вважаю, що розмір застави слід не визначати.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 06 січня 2025 року

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 183, 184,193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагалим рф та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості визначення застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

Визначити строк дії ухвали суду до 06.03.2025.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1