Справа № 206/135/25
Провадження № 1-в/206/19/25
УХВАЛА

23 січня 2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро подання представника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 03.09.2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5 ,

про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання представника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. Подання мотивоване тим, що з 01.03.2023 року по теперішній час на виконанні Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області перебуває вирок суду відносно засудженого ОСОБА_3 . Вирок суду набрав законної сили 20.12.2022 року. 03.03.2023 року засудженого ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком виконання покарання у виді штрафу, останньому роз`яснено, що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2023 року за поданням органу пробації засудженому ОСОБА_3 встановлено розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 17000 грн. на строк 10 місяців з щомісячним платежем у розмірі 1700 грн., який відповідно до ухвали суду засудженому необхідно сплачувати до 16 числа кожного місяця.

28.03.2023року від засудженого ОСОБА_3 отримано квитанцію про сплату чергового платежу в дохід держави у розмірі 1700 грн. Проте в ході виконання вироку суду уповноваженим органом з питань пробації встановлено, що 28.03.2023 року ОСОБА_3 повторно засуджено Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2020 року ухвалено виконувати самостійно.

З 27.07.2023 року по теперішній час засуджений ОСОБА_3 відбуває призначене покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)». Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року органу пробації відмовлено в задоволенні подання про заміну несплаченої суми штрафу в дохід держави у розмірі 15300,00 гривень покаранням у виді громадських. До теперішнього часу штраф у розмірі 17000 грн. в дохід держави засуджений ОСОБА_3 не сплатив.

На підставі ст. 80 КК України орган пробації просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання щодо нього обвинувального вироку суду.

Прокурор підтримала подання та просила його задовольнити.

Представник органу пробації у судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не надав, заяв про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

При дослідженні матеріалів, встановлено, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. Зазначений вирок суду набрав законної сили 20.12.2022 року (а.с. 4-5).

03.03.2023 року засудженого ОСОБА_3 ознайомлено з порядком виконання покарання у виді штрафу, роз`яснено про зобов`язання сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу (а.с. 6).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року за поданням органу пробації засудженому ОСОБА_3 встановлено розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 17000 грн. на строк 10 місяців з щомісячним платежем у розмірі 1700 грн., який відповідно до ухвали суду засудженому необхідно сплачувати до 16 числа кожного місяця (а.с. 7).

17.3.2023засудженим ОСОБА_3 сплачено в дохід держави суму у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 8).

28.03.2023 року ОСОБА_3 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2020 року ухвалено виконувати самостійно. Вирок набрав законної сили 08.06.2023 (а.с. 9-12).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про заміну покарання ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

Приписами п. 1 ч. 1 ст.80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим ОСОБА_6 штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання представника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання представника Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1