Справа № 303/5611/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/52/24 за апеляційними скаргами прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Молочне російської федерації, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, на час події - т.в.о. заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області начальника сектору кримінальної поліції, майора поліції, в даний час адвоката

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України,

та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ужгород, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, на час події заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, майора поліції, в даний час старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2023 рокувизнано ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, та його за вказаним обвинуваченням виправдано.

Визнано ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, та його за вказаним обвинуваченням виправдано.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у тому, що будучи працівниками правоохоронного органу, при цьому ОСОБА_5 , обіймаючи посаду т.в.о заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області начальника сектору кримінальної поліції, та ОСОБА_6 , обіймаючи посаду заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, здійснюючи функції представників влади, у порушення вимог ст.ст. 3, 7, 18, 29, 43, 44, 64 Закону України «Про Національну поліцію», положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивом зверхнього ставлення до свого підлеглого працівника поліції та бажанням догодити своєму керівництву, діючи групою осіб без попередньої змови між собою, не маючи на це законних підстав, передбачених ст. 43, ст. 44 та ст. 45 Закону, перевищили надані їм службові повноваження, передбачені вказаними статтями Закону, а саме безпідставно, без попередження, за відсутності такої необхідності, з інтенсивністю, яка явно не відповідала ситуації та вимогам пропорційності, застосували до ОСОБА_12 фізичну силу, тобто вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, які супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин. Так, 10.04.2020 року о другій половині дня (точний час невідомий) т.в.о. начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 отримав від ОСОБА_5 усну доповідь про те, що дільничний офіцер поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 вимагає у громадянина ОСОБА_14 неправомірну вигоду за сприяння у поверненні останньому його власних документів. У зв`язку із цим, ОСОБА_13 надав заступнику начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вказівку запросити ОСОБА_12 до кабінету начальника відділу поліції.

В ході виконання вказівки ОСОБА_13 , 10.04.2020 року близько 17 год. 55 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля входу до адміністративної будівлі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Ярослава Мудрого, 8, помітивши ОСОБА_15 , який повертався на роботу, не пропонуючи останньому самостійно з`явитись до т.в.о. начальника відділу поліції ОСОБА_13 , перевищуючи свої службові повноваження, без будь-яких на те підстав, передбачених ст. 43, ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про національну поліцію», без попередження про застосування фізичної сили, без попередньої змови групою осіб, застосували до ОСОБА_12 фізичну силу, а саме схопили останнього за руки та в примусовому порядку проти його волі повели до приміщення Мукачівського відділу поліції. При цьому, ОСОБА_6 безпідставно, за відсутності підстав, передбачених Законом, силоміць вихопив у ОСОБА_12 його мобільний телефон марки «Iphone 6S».

Будучи в приміщенні Мукачівського відділу поліції, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продовжуючи перевищувати свої службові повноваження, закрутили ОСОБА_12 руки за спину та почали вести його на другий поверх даного відділу поліції і на площадці між двома поверхами ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_12 в праву сторону потиличної частини голови та в праву частину шиї. Піднявшись на другий поверх, ОСОБА_12 зміг вирватись від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та почав тікати на перший поверх, після чого на площадці між поверхами його наздогнали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та знову протиправно, без законних на це підстав, передбачених ст. 44 та ст. 45 Закону України «Про національну поліції», схопили ОСОБА_12 за руки та скрутили їх за спину, а ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_12 у ліве плече. Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ведучи ОСОБА_12 , взяли своїми руками останнього під ребра та довели на другий поверх до кабінету керівника відділу поліції, де припинили свої протиправні дії, переконавшись, що ОСОБА_12 зайшов у приймальню.

Протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діяли у групі без попередньої змови, які супроводжувались насильством, та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, які однак не містять ознак катування, потерпілому ОСОБА_12 завдано тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин тулуба, голови (наявні підшкірні гематоми шиї, лівого плеча, наявна гематома потилиці праворуч), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а також фізичного болю.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.28, ч. 2 ст.365 КК України, а саме у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненому групою осіб без попередньої змови.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, на те що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить суд, оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «майор поліції».

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначення покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк на 4 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання «майор поліції».

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_16 від призначення покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити їм покарання в межах санкції ч.2 ст.365 КК України відповідно до пропозиції сторони обвинувачення.

В запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 заперечили вимогам та доводам апеляційних скарг, вказують на їх необґрунтованість. Стверджують, що вище зазначені апеляційні скарги є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, тому просять суд, апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника потерпілого - ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили доводам апеляційних скарг та просили залишити без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_12 , неявка якого з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що потерпілий належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

Крім того, ст.62 Конституції України закріплено принцип, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніві щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення. В мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, - рішення суду про виправдання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 є правильним, оскільки в його основу покладено досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі і ті, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор та представник потерпілого, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Так, з матеріалів кримінального провадження та виправдувального вироку вбачається, що в ході судового розгляду ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю та показав, що в квітні 2020 року працював заступником начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. 10 квітня 2020 року, це була п`ятниця, біля 18 години йому зателефонував начальник Мукачівського міськвідділу поліції ОСОБА_13 та сказав, що у разі якщо він побачить ОСОБА_17 , то щоб він покликав його до нього (начальника) в кабінет. Він вийшов на вулицю через центральний вхід відділу поліції, до нього підійшов заступник начальника відділу поліції ОСОБА_5 і сказав, що начальник кличе до себе в кабінет ОСОБА_12 , йому начальник теж таке казав. Не пройшло і однієї хвилини як з боку із-за кафе «Білочка» вийшов ОСОБА_18 , якого вони покликали до себе та повідомили, що його кличе до себе начальник відділу. Ільїн запитав: «навіщо ?», на що він відповів: «є якісь до тебе питання». Після чого вони втрьох направилися до центрального входу у відділ поліції, хто за ким йшов на даний час не пам`ятає, мабуть, першим ішов ОСОБА_18 , до кабінету начальника ОСОБА_13 першим зайшов ОСОБА_18 , який йшов добровільно, його за руки ніхто не тримав. Також за час коли вони з ОСОБА_18 піднімалися сходами на другий поверх, він бачив начальника слідчого відділу ОСОБА_19 , який йшов по сходах вниз з папками в руках, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у той час не бачив, а ОСОБА_22 знаходився у своєму робочому кабінеті і в коридор не виходив. У кабінеті ОСОБА_13 сказав: «Залиште нас удвох, мені треба з ним поговорити», що вони з ОСОБА_5 і зробили, тому, що відбувалося далі не знає. Близько 01 години 11 квітня 2020 року він бачив біля входу до міськвідділу поліції за кущами, якщо виходити з дверей - з правого боку, що в бік вул.Я.Мудрого, Ільїна Гліба, який стояв разом із старшим чоловіком і, здається, адвокатом, бачив як старший чоловік замахнувся рукою і вдарив ОСОБА_18 у потилицю (дав «запотиличника»). Підстав у ОСОБА_18 для його обмови не було, але деякі непорозуміння може й були, зокрема, з начальником відділу превенції ОСОБА_23 були деякі конфліктні ситуації, а ОСОБА_18 з ОСОБА_24 здружилися. У ОСОБА_25 з ОСОБА_5 був конфлікт, а ОСОБА_26 , ОСОБА_27 є товаришами ОСОБА_18 . Під час розподілу на патрулювання ОСОБА_18 просив ставити його разом з військовослужбовцем національної гвардії Дружинським, отже також був з ним у товариських відносинах. Обставини, які є на відеозаписі не відповідають дійсності. Громадянина ОСОБА_28 він не знає, заяву останнього на дії ОСОБА_17 не бачив. У той вечір 10 квітня 2020 року у Мукачівський відділ поліції у зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_28 прибули заступник начальника ГУНП в Закарпатській області, працівники управління внутрішньої безпеки та ДБР, які спілкувалися з ОСОБА_18 , який мав можливість поскаржитися їм на їх з ОСОБА_29 дії, але цього не зробив, що вказує на те, що то його вигадка, можливо, за чиєю-небудь порадою.

Зазначених показань ОСОБА_6 дотримався і в ході апеляційного перегляду даної справи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, не визнав та показав, що в квітні 2020 року працював на посаді т.в.о. заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області начальника сектору кримінальної поліції. 10 квітня 2020 року в п`ятницю приблизно в 18 годин т.в.о. начальника Мукачівського міськвідділу поліції ОСОБА_13 у своєму кабінеті сказав йому щоб він зконтактував із ОСОБА_6 , щоб вони повідомили працівника відділу поліції ОСОБА_17 , щоб той зайшов до нього (начальника) в кабінет. Після цього разом із ОСОБА_6 вони вийшли із відділу поліції на вулицю, де з лівого боку біля кафе «Білочка» ОСОБА_6 першим побачив ОСОБА_17 та повідомив про це його ( ОСОБА_5 ), вони разом підійшли до ОСОБА_18 та повідомили його, що ОСОБА_13 сказав зайти до нього у кабінет, бо є якась інформація, що він ( ОСОБА_18 ) займається справами, які не стосуються роботи, а пов`язані з корупцією. ОСОБА_30 став нервуватися, але пішов із ними. Вони пройшли через вхідні двері будівлі відділу поліції, хто зайшов першим не пам`ятає, ОСОБА_18 зайшов або першим або останнім, у ОСОБА_18 був у руці мобільний телефон, він ( ОСОБА_5 ) той телефон від нього не забирав, чи забирав ОСОБА_6 не знає. Вони спокійно пройшли у приймальню через відкриті двері в кабінет начальника ОСОБА_13 , який знаходився на другому поверсі, сказали йому, що за його вказівкою прибув ОСОБА_18 , на що ОСОБА_13 сказав, що можете бути вільні, тобто дав їм з ОСОБА_6 зрозуміти, щоб вони залишили його із ОСОБА_18 на самоті. ОСОБА_30 закрив за собою двері, а він та ОСОБА_6 пішли по своїм робочим справам, після цього у той день він з ОСОБА_18 більше не бачився. Чи у той, чи у наступний день він дізнався від колег, що до відділу поліції звернулася особа на прізвище ОСОБА_28 та повідомив, що ОСОБА_18 вимагав від нього кошти за не притягнення його до адміністративної відповідальності та за повернення документів. Дії, які полягали у тому, що вони привели ОСОБА_18 до кабінету начальника Мукачівського міськвідділу поліції були законними. Свідок ОСОБА_25 у час цих подій, наскільки йому відомо, був відсутній у відділі поліції, в усякому разі він його не бачив, незадовго до цього між ним і ОСОБА_22 мав місце конфлікт у службових питаннях, ОСОБА_22 недбало відносився до роботи, в результаті чого він був звільнений з поліції, тому той має до нього неприязні відносини, тому обмовив його. Свідків ОСОБА_26 і ОСОБА_27 у той час у відділі поліції не бачив, їх налякали працівники ДБР або управління внутрішньої безпеки, тому вони дали такі свідчення. У коридорі був лише ОСОБА_19 у той час коли із ОСОБА_18 проходили до кабінету начальника. Думає, що тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 не було, це все видумано, він та ОСОБА_6 не застосовували відносно ОСОБА_17 жодних насильницьких дій.

Приймаючи судове рішення колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне: ключовими доказами сторони обвинувачення, на якому ґрунтувалося ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.28, ч. 2 ст.365 КК України, такі які були досліджені судом першої інстанції є:

витяг із наказу т.в.о. начальника ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_31 від 01.02.2018 року №22 о/с про призначення капітана поліції ОСОБА_6 заступником начальника Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області;

витяг із наказу начальника ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_32 від 14.02.2020 року №40 о/с про призначення майора поліції ОСОБА_5 заступником начальника відділу поліції - начальником сектору кримінальної поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на період відсторонення підполковника поліції ОСОБА_33 від виконання службових обов`язків (посади) на час проведення службового розслідування;

витяг із наказу начальника ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_34 від 17.03.2020 року №65 о/с про допуск до виконання службових обов`язків (посади) з 18 березня 2020 року підполковника поліції ОСОБА_35 , заступником начальника відділу поліції начальником сектору кримінальної поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області;

витяг із наказу начальника ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_34 від 27.03.2020 року №65 о/с про призначення з 27.03.2020 року майора поліції ОСОБА_5 т.в.о. заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області;

витяг із наказу начальника ГУНП в Закарпатській області полковника поліції ОСОБА_34 «По особовому складу» від 27.04.2020 року №95 о/с про непридатність за рішенням медичної комісії до служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_35 , заступника начальника відділу поліції начальника сектору кримінальної поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, 30.04.2020 року;

рапорт ОСОБА_12 від 10.04.2020 року начальнику ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_36 про звільнення його зі служби поліції України за власним бажанням з 10.04.2020 року;

інформація, яка є зазначеною у листі т.в.о. начальника ГУНП в Закарпатській області Руслана Остроух «Про надання інформації» від 19.08.2020 року, про те, що 10 квітня 2020 року надано рапорт ОСОБА_12 через канцелярію управління кадрового забезпечення ГУНП області, згідно якого він виявив бажання звільнитися зі служби в поліції із зазначенням причин звільнення, тобто за власним бажанням, який зареєстровано 10.04.2020 року в журналі обліку вхідної документації за реєстраційним номером І-328;

наказ від 10.04.2020 року №85 о/с про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням лейтенанта поліції ОСОБА_12 , дільничного офіцера поліції сектору превенції

Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 10 квітня 2020 року;

посадовою інструкцією заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_6 ;

службова характеристика, виданою начальником Мукачівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відносно ОСОБА_6 , який за період служби у Національній поліції України зарекомендував себе з позитивної сторони, як сумлінний, добросовісний, особисто ініціативний працівник. Має діюче дисциплінарне стягнення «сувора догана», оголошена наказом начальника ГУНП в Закарпатській області №1410 від 25.06.2020 року;

службова характеристика, виданою т.в.о. начальника Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відносно ОСОБА_5 , який за період служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Закарпатській області зарекомендував себе посередньо;

інформація про проходження ОСОБА_6 періодичного психіатричного та профілактичного наркологічного оглядів в центрі психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по Закарпатській області», який станом на 30.05.2019 року мав діагноз: психічно здоровий;

інформація, зазначена у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 11.04.2020 року та рапорті старшого інспектора чергового чергової частини СМ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_37 від 11.03.2020 року №3931 про те, що громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 10.04.2020 року близько 17 год. 50 хв. в приміщенні Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області йому спричинили тілесні ушкодження заступник начальника Мукачівська ВП ОСОБА_6 та т.в.о. заступника начальника Мукачівського ВП ОСОБА_38 ;

наказ т.в.о. начальника ГУНП в Закарпатській області «Про створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування» від 17.04.2020 року №944;

наказ т.в.о. начальника ГУНП в Закарпатській області «Про внесення змін до персонального складу дисциплінарної комісії» від 15.05.2020 року №1108;

журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Мукачівського відділу поліції за період з 10 по 11 квітня та 13 квітня 2020 року;

заява ОСОБА_12 від 13 квітня 2020 року про відкликання рапорту (заяви) про його звільнення від 10 квітня 2020 року, у зв`язку тим, що такий був написаний ним під психологічним тиском керівництва Мукачівського ВП ГУНП, а саме начальником Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_13 , заступником начальника Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_6 та т.в.о. заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_5 ;

рапорт ОСОБА_12 від 10.04.020 року з проханням звільнити його зі служби в НПУ за власним бажанням з 10.04.2020 року;

наказ начальника ГУНП в Закарпатській області від 10.04.2020 року №85 о/с про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_12 , дільничного офіцера поліції сектору превенції Мукачівського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 10 квітня 2020 року (за власним бажанням);

висновок «Про результати службового розслідування за фактом неправомірних дій ДОП СП Мукачівського ВП ГУНП» від 30 квітня 2020 року, згідно якого за грубе порушення службової дисципліни дільничний офіцер поліції СП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_12 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, однак враховуючи те, що останній наказом ГУНП №85 о/с від 10.04.2020 року звільнений зі служби за власним бажанням, обмежитись цим;

штатний розпис, відповідно якого станом на 10.04.2020 року на чергування Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області заступили заступник начальника відділу поліції начальник сектору кримінальної поліції ОСОБА_5 та заступник начальника відділу поліції ОСОБА_6 ;

штатний розпис, відповідно якого станом на 20.07.2020 року на чергування Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області заступили заступник начальника відділу поліції ОСОБА_6 .

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, проте що вищевказаними документами встановлено, що вони містять інформацію загального характеру про проходження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та іншими особами служби в органах поліції, відомості, які їх характеризують, але не підтверджують вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Також прокурор подав для приєднання до матеріалів справи, як докази вини обвинувачених, наступні документи:

протокол огляду документа від 04.08.2020 року, відповідно до протоколу якого, безпосереднім оглядом якого є постанова судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.03.2020 року у справі №303/1692/20, яку оглянуто в службовому кабінеті слідчого 2 СВ СУ ТУ ДБР у м.Львові №104, із застосуванням технічних засобів службового персонального комп`ютера «Lenovo «ThinkCentre» на процесорі Intel core i3, з програмним забезпеченням OC «Windows 10», монітор «ThinkVision», та в ході огляду якого встановлено, що 30.02.2020 року суд постановив провадження в справі відносно ОСОБА_14 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП закрити, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення;

постанову Мукачівського міськрайонного суду від 30.03.2020 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_14 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення;

заяву ОСОБА_14 від 10 квітня 2020 року, згідно якої, ОСОБА_14 звернувся до т.в.о. начальника Мукачівського ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_13 про прийняття мір до працівника Мукачівського ВП лейтенанта поліції дільничного офіцера поліції ОСОБА_12 , який вимагає від нього тисячу гривень за повернення його документів (паспорт, посвідчення, ідентифікаційний код, та інші) та не притягнення його до адміністративної відповідальності;

витяг з ЄРДР за №0000409 від 10.04.2020 року про те, що на гарячу лінію ТУ ДБР у м.Львові надійшло повідомлення про те, що дільничний офіцер поліції Мукачівського ВП ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 1000 гривень за повернення документів (правова кваліфікація ч. 1 ст. 368 КК України);

копію ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13.04.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку у приміщенні Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, розташованого за адресою: вул.Я.Мудрого, 8 в м.Мукачево, Закарпатської області, який 10.04.2020 року проведений слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові, ОСОБА_39 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та предмети: грошові кошти в сумі 700 гривень, з яких: 1 купюра номіналом 200 гривень, серії УН 8487661 та 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ФГ 0395565; мобільний телефон марки «IPONE 6s», з карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Водафон» - НОМЕР_1 ;

копію ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 14.04.2020 року про накладення арешту на речі, які були вилучені під час проведення 11.04.2020 року обшуку приміщення Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: вул.Я.Мудрого, 8 в м.Мукачево Закарпатської області, зокрема на: грошові кошти в сумі 700 гривень, з яких: 1 купюра номіналом 200 гривень, серії УН 8487661 та 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ФГ 0395565; мобільний телефон марки «IPONE 6s», з сім-карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Водафон» - НОМЕР_1 ;

постанову про визнання речовими доказами грошових коштів в сумі 700 гривень, з яких: 1 купюра номіналом 200 гривень, серії УН 8487661 та 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ФГ 0395565; мобільний телефон марки «IPONE 6s», з сім-карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Водафон» - НОМЕР_2 у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.04.2020 року.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дослідженням цих документів в суді встановлено, що вони також не підтверджують те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили будь-які насильницькі дії відносно ОСОБА_12 до кримінального провадження № 0000012, у якому у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вищевказані документи мають непряме відношення, а мають пряме відношення до кримінального провадження № 0000409 від 10.04.2020 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.368 КК України.

Крім цього, судом досліджено наступні письмові та відео докази :

Висновок «Про результати службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень колишнім дільничним офіцером поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП ОСОБА_12 » від 15.05.2020 року, відповідно до якого довести чи спростувати відомості щодо причетності поліцейських ОСОБА_40 та ОСОБА_41 до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_42 не виявилось можливим.

Протокол огляду від 19.06.2020 року, відповідно до якого відкривши на службовому персональному комп`ютері Lenovo «ThinkCentre» флеш накопичувач «Transcend» Micro SD на 16 GB з №Е75848_1203 встановлено наявність 1 відео файлу: «10.04.2020». Після відкриття відео файлу «10.04.2020» встановлено, що відеозапис містить в собі 8 год. 29 хв. та 12 сек. відеозйомки. З наявного змісту відео видно, що дана відео камера знімає центральний вхід до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Так, в ході огляді даного відеозапису виявлено, що на 2 год. 26 хв. 2 сек. видно, як двоє чоловіків ведуть третього чоловіка тримаючи по під руки. При цьому, один із двох чоловіків, що вели третього чоловіка, при вході до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області забрав в останнього щось, схоже на мобільний телефон. Більше відомостей, що мають значення для кримінального провадження на даному відеозаписі не встановлено. Тобто вказаним протоколом не ідентифіковано чоловіків, які відображені на відеозаписі.

Відкриттям і переглядом в судовому засіданні вказаного флеш накопичувача встановлено, що його вміст був змінений 26.05.2020 року о 13 год. 21 хв., тобто вже після направлення носія інформації Управлінням муніципальної інспекції виконавчого комітету Мукачівської міської адвокату ОСОБА_9 . Крім цього, у супровідному листі Управління муніципальної інспекції № 551/14-14 від 13.04.2020 року не вказано на якому саме носії інформації міститься відеозапис.

Протокол слідчого експеримента, проведеного 17.07.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 , інших осіб: ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , а також понятих: ОСОБА_45 , ОСОБА_46 відповідно до протоколу та додатку до нього (відеозапису), потерпілий ОСОБА_12 надав показання щодо обставин подій, які відбулись 10 квітня 2019 року близько 17 год. 55 хв. біля Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м.Мукачево, вул.Ярослава Мудрого, 8, та переглянуто відеозапис вказаної слідчої дії, ймовірно, у тексті протоколу допущена помилка щодо зазначення року, коли мали місце описані у ньому події обставини (вказано 2019 рік). Незважаючи на це суд вважає вказаний слідчий експеримент належним і допустимим доказом вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у той же час суд піддає сумніву правдивість показань потерпілого ОСОБА_12 , оскільки його показання суперечать багатьом іншим доказам у вказаному кримінальному провадженні.

Копія протоколу обшуку від 10 квітня 2020 року, відповідно до якого, слідчим першого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_47 проведено обшук в службовому кабінеті Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області за адресою: Мукачево, вул.Я.Мудрого, 8, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 700 гривень, з яких: 1 купюра номіналом 200 гривень, серії УН 8487661 та 1 купюра номіналом 500 гривень, серії ФГ 0395565; мобільний телефон марки «IPONE 6s», з карткою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Водафон» - НОМЕР_1 , які добровільно видав ОСОБА_12 .

Протокол огляду документа від 02.07.2020 року, відповідно до якого від 02.07.2020 року, предметом огляду є оригінали матеріалів кримінального провадження № 0000409 від 10.04.2020 року та флеш накопичувач, на якому міститься відеозапис обшуку у Мукачівському ВП ГУНП в Закарпатській області 10.04.2020 року.

Протокол огляду носія інформації від 02.07.2020 року, відповідно до якого від 02.07.2020 року, оглянуто відеозапис, який є на флеш накопичувачі, на якому міститься відеозапис обшуку в в службовому кабінеті начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області 10.04.2020 року. Згідно вказаного протоколу, вказана слідча дія проводилася слідчим першого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_39 за участю старшого оперуповноваженого в ОВС Закарпатського управління ДВБ НП України ОСОБА_48 , ТВО начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та у присутності понятих. Відеозапис здійснював криміналіст Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_49 . В ході перегляду вказаного відеозапису встановлено, що у ОСОБА_12 наявні червоні плями на шиї, ззовні схожі на сліди від пальців рук.

Переглядом відеозапису встановлено, що 10.04.2020 року ОСОБА_12 не повідомляв слідчого ТУ ДБР ОСОБА_50 та старшого оперуповноваженого в ОВС ОСОБА_48 , які є службовими особами правоохоронних органів, які не є підпорядкованими начальнику Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перевищуючи свої службові повноваження, застосовували до нього насильницькі дії.

Висновок судовою-медичної експертизи, відповідно якої № 285 від 13.07.2020 року на момент судово-медичного обстеження на тілі громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з врахуванням даних консультації спеціалістів, тілесні ушкодження чи їх наслідки не виявлено. Згідно консультації спеціалістів в нього виявлено: забій м`яких тканин тулуба, голови (наявні підшкірні гематоми шиї, лівого плеча, наявна гематома потилиці праворуч), які могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі. По давності виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень, згідно консультації спеціалістів, можуть вкладатися в час пригоди, яка відбулася 10 квітня 2020 року. Дані тілесні ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів, і по цій ознаці згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Що стосується показів потерпілого ОСОБА_12 , колегія суддів вважає їх надуманими, оскільки потерпілий вказав, що перебуваючи у кабінеті в.о. начальника ОСОБА_13 не повідомляв останньому про його побиття оскільки вважав, що в.о. начальника ОСОБА_51 заодно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і не бачив сенсу в цьому, оскільки той вимагав признатися в тому, що він не скоїв.

14.12.2022 року в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_52 , який суду пояснив, що з обвинуваченими не знайомий, потерпілого бачив під час обшуку у міськвідділі. У квітні 2020 року він працював слідчим відділу ДБР, який розташований у місті Львові, була п`ятниця він приїхав з міста Львова додому в місто Ужгород, йому зателефонував заступник начальника відділу ДБР ОСОБА_53 та повідомив його, що надійшла заява, що якийсь працівник поліції в місті Мукачево отримав неправомірну вигоду, тому отримав вказівку від ОСОБА_54 , що оскільки територіально він знаходиться гут, йому необхідно поїхати в місто Мукачево, щоб провести з цього приводу невідкладні слідчі дії. Виконуючи вказівку свого керівника, він у вечірній час у квітні 2020 року, точної дати і часу не пам`ятає, прибув у місто Мукачево і зайшов у відділ поліції. Там його спрямували у кабінет начальника або заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. У кабінеті начальника за столом з лівого боку сидів ОСОБА_12 а також були начальник відділу та начальник слідчого відділу, хто ще знаходився в кабінеті не пам`ятає. Він провів невідкладний обшук у кабінеті начальника Мукачівського ВП, обшук був поверхневий, коли розпочався обшук ОСОБА_18 вийняв грошові кошти приблизно 600-700 гривень, які були в нього в трусах та мобільний телефон, що саме говорив ОСОБА_18 - дослівно не пам`ятає, казав, що взяв кошти від якої особи, під час слідчої дії проводився відеозапис, тому там все детально відображено, по часу обшук проводився близько двох годин, під час якого ОСОБА_18 не повідомляв про застосування відносно нього фізичного насильства, той не був побитий та вів себе спокійно під час слідчої дії. Наскільки йому стало відомо ОСОБА_18 викликали з приводу вимагання ним хабара від особи, прізвище якого не пам`ятає, за повернення ОСОБА_18 цій особі документів.

Переглядом відеозапису встановлено, що 10 квітня 2020 року ОСОБА_12 не повідомляв слідчого ТУ ДБР ОСОБА_50 та старшого оперуповноваженого в ОВС ОСОБА_48 , які є службовими особами правоохоронних органів, та які не є підпорядкованими начальнику Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перевищуючи свої службові повноваження, застосували до нього насильницькі дії.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що факт нанесення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень підтверджується допитами, а відсутність видимих тілесних ушкоджень на його тілі пояснюється їхнім характером та локалізацією, яка свідчить про те, що вони і не повинні були бути видимі. Так у ОСОБА_12 діагностовано підшкірні гематоми, тобто вони приховані під шкірою, ОСОБА_55 лівого плеча не було видно через одяг ОСОБА_18 , гематому потилиці-через волосяний покров голови потерпілого, червоні плями на шиї видно на відеозаписі».

Як вбачається з вироку суду, що жоден із свідків не вказав, що після опівночі з 10 на 11 квітня 2020 року ОСОБА_12 , виходячи з адміністративної будівлі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області мав видимі тілесні ушкодження, а згідно Висновку експерта тілесні ушкодження були й на видимій частини тіла-голови.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та Висновку експерта за №285 потерпілому ОСОБА_12 не було призначено відповідне лікування.

Також суд звертає увагу, що експертиза розпочата 02.07.2020 року завершена 13.07.2020 року, подія відбулася - 10.04.2020 року, огляд потерпілого ОСОБА_12 експертом проводився майже через 84 дня після події.

Отже, колегія суддів вважає, що наданий висновок експерта від 13.07.2020 року за № 285 є недопустимим доказом в кримінальному провадженні з наступних причин:

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, результати судово-медичної оформляються документом, який має назву висновок експерта. Структура цього документа визначається правилами проведення окремих видів експертиз, що затверджені наказом Міністерства охорони України від 17 січня 1995 року за № 6.

Згідно з пунктом 3.3. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, в обставинах справи викладаються відомості які необхідні судово-медичному експерту при виконанні експертизи та складанні підсумків: слідчі дані, зміст медичних документів, опитування та скарги особи, яку оглядають, тощо.

Як вбачається у висновку експерта від 13 липня 2020 року за № 285, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у громадянина ОСОБА_12 фактично була проведена тільки за медичними документами через 84 дні після нібито отриманих останнім тілесних ушкоджень (так як на тілі останнього на час проведення судово-медичної експертизи не було виявлено слідів тілесних ушкоджень).

Відповідно до пункту 4.4.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, при проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадків дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу.

У даному випадку як вбачається з висновку експерта від 13 липня 2020 року за № 285, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у громадянина ОСОБА_12 була проведена виключно на підставі копій медичних документів (консультація травматолога, невропатолога), які до того ж були надані судовому медичному експерту самим потерпілим, а не слідчим, тобто на підставі документів, яких немає у матеріалах кримінального провадження за №0000012 і які, відповідно не є доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Як вбачається з висновку експерта від 13 липня 2020 року за № 285 судово-медичний експерт не зміг у категоричній формі відповісти на запитання, поставлені для вирішення судово-медичної експертизи, зокрема: експерт не зміг однозначно визначити, які тілесні ушкодження отримав потерпілий; експерт не зміг однозначно визначити давність ушкоджень, виявлених у потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з частиною першою статті 86 КПК України доказ визнається допустимим якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В судовому засіданні 15.03.2023 року був допитаний експерт ОСОБА_56 , який показав, що в липні 2020 року він проводив судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_12 , медичну документацію йому надав потерпілий ОСОБА_57 , копії якої були завірені адвокатом. Серед документів, були також постанова слідчого ДБР, оригінал документації з Мукачівської ЦРЛ, що звертався до лікарні, в яких було зазначено про отримання ОСОБА_58 тілесних ушкоджень. На час проведення експертизи у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не виявлено, висновок експерта було складено на підставі документації, оформленої лікарями Мукачівської ЦРЛ. Чому судово-медична експертиза була призначена слідчим та потерпілий прибув для огляду через кілька місяців після події питання не до нього.

Свідок ОСОБА_26 показав, що точної дати не пам`ятає, у квітні 2020 року приблизно о 17 год. 30 хв., тоді ще працюючи слідчим слідчого відділу Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, знаходився у своєму службовому кабінеті, який розташований на другому поверсі Мукачівського ВП, що по вул.Я.Мудрого, 8 в м.Мукачево, вийшов у коридор та направився до кабінету № 42 начальника слідчого відділу ОСОБА_19 . По дорозі у коридорі чув дивні звуки, шум біля приймальні кабінету начальника, це було за кутом, оскільки коридор розташований літерою «Г», а коли наблизився до цього місця побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які тримали за руки ОСОБА_17 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 просто тримали його руки, а ОСОБА_18 хотів їх вирвати від них, біля них також стояли черговий ОСОБА_27 і оперуповноважений ОСОБА_59 , вказані працівники поліції ніяких зауважень з цього приводу не робили. Коли ОСОБА_5 побачив його, то сказав йому: «підійди, допоможи», та у цю мить ОСОБА_30 вирвався і почав тікати на перший поверх, а ОСОБА_6 побіг за ним і на площадці між 1-м та 2-м поверхами наздогнав його, обхопив двома руками ОСОБА_18 ззаду і повів наверх на 2-й поверх у приймальну начальника ОСОБА_60 , куди зайшли всі інші. Його особисто на допит ОСОБА_18 не кликали, з кабінету ударів він не чув та не бачив у ОСОБА_12 видимих тілесних ушкоджень та той на допомогу нікого не кликав. Пізніше від колег дізнався, що з боку ОСОБА_18 мала місце корупційна схема.

Свідок ОСОБА_27 показав, що 10 квітня 2020 року заступив, як старший інспектор чергової частини Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, на чергування. Близько о 17 год. 55 хв. повз чергову частину у будівлю відділу поліції зайшли ОСОБА_5 із ОСОБА_6 , які завели за руки ОСОБА_12 , при цьому не заламували йому руки, а просто тримали. Між першим та другим поверхами ОСОБА_5 присів і тримався за ногу, ніби його боліла нога і крикнув: «затримуй ОСОБА_18 ». ОСОБА_12 вирвав руки, стояв і махав руками, після чого ОСОБА_6 обхватив його руками за тулуб, йому ще допомагали військовослужбовці національної гвардії, а також знаходився ОСОБА_59 , який просто стояв і дивився. Т.в.о. начальника ОСОБА_13 приблизно через годину приніс йому в чергову частину заяву ОСОБА_14 про вчинення злочину ОСОБА_12 . Близько о 00 годині 30 хвилин 11 квітня 2020 року ОСОБА_30 вийшов самостійно з відділу поліції без жодних видимих тілесних ушкоджень чи побоїв.

Свідок ОСОБА_61 показав, що він працює на посаді експерта-криміналіста Мукачівського РУП (на час події ВП). З 20 по 21 квітня 2020 року був у добовому наряді в кабінеті № 1 Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Черговий ОСОБА_27 зателефонував йому і сказав: «візьми відеокамеру і піднімися в кабінет начальника ОСОБА_60 ». Він взяв відеокамеру, піднявся сходами на другий поверх, зайшов у кабінет, в якому знаходилися начальник ОСОБА_13 , двоє цивільних понятих, два працівника з ГУНП в Закарпатській області, прізвищ яких не пам`ятає, був присутнім потерпілий ОСОБА_12 . Обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при цьому не було. Хтось із вищевказаних осіб попросив, щоб він включив камеру, під час відеозйомки ОСОБА_12 вийняв з кишень свої речі, які саме не пам`ятає, чи був серед тих речей телефон не пам`ятає, при цьому ОСОБА_12 не говорив, що його хтось бив, слідів від ударів у нього він не бачив та в якому статусі ОСОБА_12 знаходився не знає, відеозйомка проводилася десь після 21 години.

Свідок ОСОБА_25 показав, що весною 2020 року працював оперуповноваженим ВП ГУНП України в Закарпатській області. У той день, у післяобідній час знаходився у кабінеті № 25 на другому поверсі адміністративної будівлі відділу поліції та чув сильні крики. Вийшов у коридор, де біля кабінету № 34, що знаходиться біля дошки пошани, побачив ОСОБА_12 , який лежав на підлозі, біля якого стояли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який стояв зліва і тримав руку, а ОСОБА_5 кричав до ОСОБА_12 : «давай руку». Інших дій з боку обвинувачених до ОСОБА_12 не бачив. Чи наносили йому удари також не бачив, він пробув у коридорі близько п`яти секунд і щоб уникнути конфлікту повернувся до себе у кабінет. З ОСОБА_5 у них були взаємно неприязні відносини, оскільки ця людина працювала оперуповноваженим в Ужгородському відділі поліції, незрозуміло яким чином, за які заслуги його призначили в Мукачівський відділ поліції т.в.о. заступника начальника, він ставив перед працівниками поліції завдання, які було неможливо виконати.

Свідок ОСОБА_59 показав, що в квітні 2020 року працював старшим оперуповноваженим СКР Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. Приблизно о 18 годині в один з днів квітня 2020 року він знаходився у себе в кабінеті № 28. Коли вийшов із цього кабінету, який знаходиться на другому поверсі відділу поліції, у коридорі побачив обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , чергового відділу поліції ОСОБА_27 , військовослужбовця Національної гвардії та ОСОБА_12 , який стояв біля входу в приймальну начальника Мукачівського відділу поліції. Особисто не бачив, чи наносили обвинувачені потерпілому тілесні ушкодження. Кабінет № 25 по коридору знаходиться далі від входу до приймальні начальника, ніж кабінет № 25, в якому працював ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_19 показав, що у квітні 2020 року займав посаду т.в.о. заступника начальника начальника слідчого відділу Мукачівського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області. В один з днів квітня 2020 року, точної дати та години не пам`ятає, знаходився на робочому місці у адміністративній будівлі поліції. Спускаючись по сходах з другого на перший поверх, побачив ОСОБА_12 , який йшов йому назустріч наверх по сходах, а позаду близько за півметра від нього йшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , інших осіб біля них не було. Оскільки він в ході роботи постійно спілкується з керівництвом відділу поліції, він чув, що була вказівка, щоб ОСОБА_12 зайшов до начальника через якесь непорозуміння, а саме за вимагання ОСОБА_12 хабарів від якихось осіб, які написали на нього заяву про це. Коли він піднявся наверх по сходах, на другому поверсі у коридорі нікого не було, ОСОБА_30 знаходився у кабінеті в.о. начальника, куди згодом приїхав слідчий ДБР. ОСОБА_30 не мав тілесних ушкоджень, останньому особисто зателефонував ОСОБА_6 , який на той час займав посаду заступника начальника відділу, та попросив зайти до начальника ОСОБА_60 , оскільки ОСОБА_18 був працівником відділу поліції, він не міг не виконати вказівку начальника і самостійно не прийти до кабінету начальника, тому потреби у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосовувати відносно ОСОБА_12 будь-якого фізичного впливу не було. Коли саме потерпілий ОСОБА_18 покинув відділ поліції йому не відомо. Те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 застосовувати до ОСОБА_12 фізичну силу та наносили йому побої є вигадкою.

Свідок ОСОБА_47 показав, що у квітні 2020 року він працював слідчим відділу ДБР, який розташований у м.Львові. У передвечірній час він приїхав з міста Львова додому в м.Ужгород, йому зателефонував заступник начальника відділу ДБР ОСОБА_53 та повідомив його, що надійшла заява, що якийсь працівник поліції в м.Мукачево отримав неправомірну вигоду, тому отримав вказівку від ОСОБА_54 , що оскільки територіально він знаходиться тут, йому необхідно поїхати у м.Мукачево, щоб провести з цього приводу невідкладні слідчі дії. Виконуючи вказівку свого керівника, він у вечірній час в один з днів квітня 2020 року, точної дати і часу не пам`ятає, він прибув у місто Мукачево і зайшов у відділ поліції. Там його спрямували у кабінет чи начальника або заступника начальника Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. У кабінеті начальника (чи заступника) за столом сидів ОСОБА_30 , а також були начальник відділу та начальник слідчого відділу, хто ще знаходився в кабінеті не пам`ятає. Він провів невідкладний обшук у кабінеті начальника Мукачівського ВП, обшук був поверхневий, шафи в кабінеті він не відкривав. Коли розпочався обшук, ОСОБА_18 вийняв грошові кошти приблизно 600-700 гривень, які були в нього в трусах, та мобільний телефон, що саме говорив ОСОБА_18 - дослівно не пам`ятає, той сумбурно розповідав, що отримав ці кошти від якоїсь особи, під час цієї слідчої дії проводився відеозапис, тому там все детально відображено. Обшук проводився близько двох годин, під час якого ОСОБА_18 не повідомляв про застосування відносно нього фізичного насильства, той не був побитий та вів себе досить спокійно. Наскільки йому стало відомо зі слів присутніх там працівників поліції, начальник відділу поліції викликав ОСОБА_18 з приводу вимагання ним хабара від особи, прізвище якого не пам`ятає, за повернення ОСОБА_18 цій особі документів.

Свідок ОСОБА_62 показав, що весною 2020 року він проходив строкову військову службу у підрозділі національної гвардії в АДРЕСА_3 . Приблизно у березні або квітні 2020 року, точної дати не пам`ятає, він був залучений до патрулювання в м.Мукачеві, десь 2-3 рази патрулював місто разом з ОСОБА_18 . ОСОБА_6 розподіляв наряди національної гвардії (2 військові та 1 поліцейський). Приблизно о 18-20 годин він знаходився в лівому крилі в актовому залі на другому поверсі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, у той день ОСОБА_6 запізнився, а він ходив до туалету, який знаходиться у лівому крилі будівлі відділу поліції. Вийшовши з лівого крила, він побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які знаходилися в правому крилі на 2-му поверсі та обхватили за спину руки потерпілого ОСОБА_17 , який вирвався та побіг на площадку, яка знаходиться між першим і другим поверхами. ОСОБА_6 сказав йому (свідку), щоб він завів ОСОБА_18 до кабінету начальника відділу поліції. Він запитав у ОСОБА_17 : «чи все добре», на що той нічого не відповів, підійшовши до нього, він взяв ОСОБА_18 під руку і без застосування сили завів до кабінету начальника Мукачівського відділу поліції, при цьому хтось один допоміг потерпілого завести, а інший стояв позаду, ОСОБА_30 не пручався. У кабінеті знаходились точно не пам`ятає хто саме, але був начальник, який сказав йому вийти, тому пробувши близько 20 секунд він вийшов із кабінету, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ще були позаду нього. Вони крутили ОСОБА_17 , а хтось із них наніс один удар потерпілому у спину і в плече, по голові. Він пішов у вбиральню, а після цього у актовий зал. З виду він не бачив тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , останній лише крикнув: «відпустіть». Чому саме склалася вказана ситуація йому не відомо. Він не впевнений, що то був ОСОБА_5 , бо він не знає його, знає на вигляд лише ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що той розподіляв наряди для патрулювання.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що покази свідків містять суперечності та різняться.

Таким чином, колегія вважає, що стороною обвинувачення не доведено того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, а саме у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненому групою осіб без попередньої змови.

Приймаючи судове рішення колегія суддів бере до уваги і те, що сторона обвинувачення прокурор під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, маючи свободу у наданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, який зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює учасникам судового провадження умови для реалізації ними повноважень, поза розумним сумнівом не довела вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України. Тому доводи прокурора про неповноту судового розгляду визнаються такими, що не ґрунтуються на приписах КПК України, відхиляються.

При цьому колегія суддів бере до уваги і приписи ст. 17 КПК України, які регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

З огляду на те, що прокурор не вказує у чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів доводи апелянта у цій частині також відхиляє.

Тобто, у діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора та представника потерпілого не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого задоволенню не підлягають, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 365 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 365 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді