Справа №: 398/5809/24
провадження №: 1-кс/398/226/25
УХВАЛА

Іменем України

"17" лютого 2025 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , від імені якої діє представник адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження №0001692 відповідно до ухвали слідчого судді від 06 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ

Адвокат ОСОБА_4 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про скасування арешту майна у вигляді заборони розпорядження та користування ним, накладеного в кримінальному провадженні №0001692 від 01 листопада 2024 року відповідно до ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2024 року на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що продовження тривалості арешту зазначеного автомобіля позбавляє ОСОБА_3 права на мирне володіння майном та змушує додавати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки автомобіль використовується нею для роботи. Жодних істотних причин утримувати автомобіль в розпорядженні органів досудового розслідування немає, оскільки після спливу трьох місяців з початку досудового розслідування відсутня інформація щодо стану кримінального провадження та можливості повернення автомобіля, на який накладено арешт.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання адвоката ОСОБА_4 про розгляд справи без її участі, а також письмові пояснення, які містять додаткові обґрунтовання до поданого клопотання про скасування арешту майна.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна просила відмовити, оскільки наразі у кримінальному провадженні проводиться інженерно-транспортна (автотехнічна) експертиза та станом на 17 лютого 2025 року висновок експерта відсутній.

Представник Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що у кримінальному провадженні є необхідність у проведенні слідчого експерименту з використанням автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який необхідно провести після закінчення призначених судових експертиз та проведення допиту свідка. Використання саме цього транспортного засобу під час слідчого експерименту надасть можливість провести слідчі дій в умовах максимально наближених до обставин ДТП, що дасть можливість надати об`єктивну оцінку діям водія. Також у кримінальному провадженні є необхідність у проведенні судових експертиз із залученням зазначеного автомобіля. Тому навіть часткове скасування арешту може призвести до зникнення, втрати зміни або пошкодження вказаного транспортного засобу, що створить перешкоди для кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження до суду не надано, оскільки вони направлені для проведення судової експертизи.

Дослідивши матеріали клопотання та письмові заяви по суті справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст.ст. 7, 9 КПК України однією із засад кримінального провадження є законність. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, пересування, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0001692 від 01 листопада 2024 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 398/5809/24 (провадження № 1-кс/398/1860/24) від 06 листопада 2024 року, в межах кримінального провадження № 0001692 накладено арешт на тимчасово вилучене 01 листопада 2024 року майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя зауважує, що реалізація права на звернення з клопотанням про скасування арешту майна обумовлюється тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження протягом його дії. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя зауважив, що вилучене майно має доказове значення, оскільки може зберегти на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим є необхідність збереження речових доказів.

Як вбачається з письмових пояснень представника органу досудового розслідування, на даний час не відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки не проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії для забезпечення виконання завдань кримінального провадження. Постановою слідчого від 06 лютого 2025 року призначено судову інженерно-транспортну (автотехнічну) експертизу, станом на дату розгляду клопотання проведення експертизи не закінчено, висновок експерта відсутній.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Водночас, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується та полягає в забезпеченні збереження речових доказів задля досягнення цілей досудового розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто для збереження речових доказів, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову, конфіскацією майна та спеціальною конфіскацією, проте на відміну від інших підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, слідчий суддею встановлено, що заявником не було доведено необґрунтованості накладення арешту на зазначене в клопотанні майно та на даний час не відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, який був застосований з метою збереження речових доказів.

Враховуючи, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , як речовий доказ може містити на собі сліди та інформацію про скоєння злочину, які в своїй сукупності та разом з іншими доказами можуть бути використані у кримінальному провадженні як докази, які сприятимуть об`єктивному, повному і всебічному проведенню досудового розслідування та встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення, а також приймаючи до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні на теперішній час не завершено, вилучене майно використовується для проведення експертних досліджень та в подальшому може бути використане під час проведення слідчих дій, а у разі скасування арешту майна у вигляді заборони користування та розпорядження ним не можна цілком виключити ризики його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для скасування арешту відсутні, а захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовано відповідно до вимог КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , від імені якої діє представник адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження №0001692 відповідно до ухвали слідчого судді від 06 листопада 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1