ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/6997/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/611/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальнеапеляційною скаргою захисника на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2024 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений ч. 2 ст. 121 КК України до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 28.08.2024 приблизно о 18 годині перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він спільно проживає однією сім`єю, веде сумісний побут та яка є особою похилого віку.

Саме в той час між ОСОБА_9 , з одного боку та ОСОБА_8 , з іншого боку, стався словесний конфлікт на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, у ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, використовуючи свою фізичну перевагу, а також той факт, що перед ним знаходиться матір жінка похилого віку, яка не зможе чинити йому опір, перебуваючи в кімнаті свого житлового будинку, спочатку підійшов до ОСОБА_8 , яка перебувала поруч з ліжком, а після чого перебуваючи в положенні стоячи один до одного на відстані одного метра із значною силою наніс останній кулаками правої та лівої рук не менш 10 ударів останній по голові, шиї, тулубу, лівої, правої рук, та лівій гомілці, в результаті чого остання втратила свідомість та присіла на ліжко.

Після цього, ОСОБА_7 , вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , припинив свої протиправні дії.

31.08.2024, ОСОБА_8 , в результаті нанесених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень було госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, де остання не приходячи у свідомість 02.09.2024 померла.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 , важку тупу сукупну травму, яка включає в себе поєднану тупу черепно-мозкову та щелепно-лицьову травму, травму шиї, травму грудної клітки та кінцівок, яка на тлі гострого розладу кровообігу та набряку-набрякання головного мозку із дислокацією стовбуру головного мозку ускладнилася декомпенсованим безповоротнім травматичним шоком, а саме:

- поєднану тупу черепно-мозкову та щелепно-лицьову травму у вигляді закритого двобічного перелому тіла нижньої щелепи в області проекції 3-4 зубів справа та 5-го зубу зліва із наявністю крововиливу підслизову правої щоки, нижньої губи, ясна нижньої щелепи та нижнє піднебіння, а також синця на обличчі в правій виличній ділянці з розповсюдженням на область правої щоки та область тіла нижньої щелепи з обох боків; синця із крововиливом у м`які покриви голови в тім`яно-потиличній ділянці із розповсюдженням завушну область з обох боків та область проекції сосцевидних відростків, а також синця із крововиливом у м`які покриви голови в лівій скроневій ділянці та з крововиливом у лівий скроневий м`яз, саднення та крововиливу у м`які покриви голови в лобно-тім`яній ділянці справа, пластинчатого двобічного субдурального крововиливу із стисненням обох півкуль головного мозку (під твердою мозковою оболонкою), а також забою головного мозку із утворенням вогнищ контузії в полюсно-базальному відділі обох потиличних частках із захватом заднє-базальної поверхні скроневих часток головного мозку на тлі субарахноїдального крововиливу (під м`яку мозкову оболонку) по міжпівкульній поверхні обох півкуль головного мозку з розповсюдженням на потиличні частки по базально-полюсні поверхні головного мозку та на обох півкулях мозочку та крововиливу у глибинні структури тканини головного мозку;

- травму шиї у вигляді перелому 2, 3, 4, 5, 6 кільц трахеї по передні поверхні із наявністю синця із крововиливу у підшкірну клітковини по переднє-боковим поверхням;

- травму грудної клітки у вигляді закритого перелому 5, 6, 7, 8 ребр по лопатковій лінії із крововиливом в пристінкову плевру в місцях переломів та наявністю крововиливу у м`які тканини (підшкірно-жирову клітковину та м`язи) спини в області проекції 4-8 ребр по лопатковій лінії зліва, а також забою правої легені із паренхіматозним крововиливом у товщу її тканини.

- травму кінцівок у вигляді синця в області проекції анатомічної табакерки правої кисті із захватом області проекції 1-ї п`ясної кістки по тильній поверхні; синця по ліктьовій поверхні лівого передпліччя та синця на правій гомілці по передній поверхні.

Таким чином, враховуючи вищевказане, причиною смерті гр. ОСОБА_8 явилася важка тупа сукупна травма, яка включає в себе поєднану тупу черепно-мозкову та щелепно-лицьову травму, травму шиї, травму грудної клітки та кінцівок, яка на тлі гострого розладу кровообігу та набряку-набрякання головного мозку із дислокацією стовбуру головного мозку ускладнилася декомпенсованим безповоротнім травматичним шоком, що і стало безпосередньою причиною смерті гр. ОСОБА_8 , що підтверджено висновками судово-медичних експертиз № 12-17/297-А/24 від 16.10.2024 та № 12-23/10/297-А/24 від 17.10.2024

За механізмом вищевказана важка тупа сукупна травма утворилася за єдиним механізмом в результаті безпосередньої, не менш десятиразової, ударної зі значною силою травматичної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою площею травмуючої поверхні, вірогідніше кулаками рук чи ногою, з місцем прикладання сили відповідно локалізації зовнішніх ушкоджень ((див. вище), обличчя, волосиста частина голови, шия, спина, кінцівки).

Таким чином, враховуючи вищевказане, за ступенем тяжкості та відношенні до настання смерті відповідно до п. 2.1.1., п. 2.1.2., п.2.1.3. «в, г, л, і, л, о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., важка тупа сукупна травма, яка включає в себе поєднану тупу черепно-мозкову та щелепно-лицьову травму, травму шиї, травму грудної клітки та кінцівок, знаходиться у причинному зв`язку із смертю гр. ОСОБА_8 і має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз № 12-17/297-А/24 від 16.10.2024 та № 12-23/10/297-А/24 від 17.10.2024.

Враховуючи, що ступінь відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зокрема те, що останні є особами, які спільно проживають однією сім`єю, та характер насильства відповідають критеріям, визначених у ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині призначеного покарання. Врахувати обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України з`явлення із зізнанням та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Прокурор заявила клопотання про розгляд справи без її участі, вважала оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності сторони обвинуваченого, який належним чином повідомлений, а його відсутність, за наведених фактичних даних, не є перешкодою для розгляду кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 51 - 52), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований, не має на утриманні будь яких осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав, вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів про необхідність призначення цьому обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 121 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів.

Такий підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про те що судом першої інстанції не враховано обставини, які, на думку захисту ,пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, а саме з`явлення із зізнанням та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів знаходить їх недостатньо обґрунтованими.

Поряд з цим, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст. 414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.

Таким чином, колегією суддів не встановлені підстави для зміни чи скасування вироку суду.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді