ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участі прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 14.10.2024 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, Ставропольського краю, м.Нафтокумськ, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого педагогом-організатором у ліцеї № 6 "Лідер" Полтавської міської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 08 листопада 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, помістивши підозрюваного до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Строк тримання під вартою ухвалено обчислювати з 15 год. 00 хв. 08 листопада 2024 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначено 15 год. 00 хв. 06 січня 2025 року.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи репетитором з музики, у 2022 році почав надавати приватні послуги з вокалу малолітньому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яку орендував.

Так, 25.09.2024 у післяобідній час, малолітній ОСОБА_10 прийшов до ОСОБА_8 за місцем його фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 для занять з вокалу.

У ході спілкування з потерпілим у ОСОБА_8 виник умисел на зґвалтування малолітнього ОСОБА_10 з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

ОСОБА_8 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, розуміючи малолітній вік ОСОБА_10 , якому на той час виповнилося 13 років, та перебування його внаслідок цього у безпорадному стані, нехтуючи загальнолюдськими принципами моралі, статевої недоторканості, передбачаючи негативні наслідки для психологічного розвитку малолітнього потерпілого, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел сексуального характеру, вступив у статеві зносини з ОСОБА_10 шляхом анального проникненням в тіло малолітньої потерпілого, який не досяг чотирнадцяти років, з використанням свого статевого органу, внаслідок чого порушив його статеву недоторканість, вчинивши усі дії спрямовані на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням.

Вказаними діями ОСОБА_8 порушив права малолітнього потерпілого ОСОБА_10 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст.52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

08.11.2024 старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області за ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні умисних дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні наявні вагомі докази про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4. ст. 152 КК України, знайшли своє підтвердження підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, а тому з метою запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням особу підозрюваного, слідчий суддя застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обравши більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що долучені до клопотання докази не підтверджують вчинення дій сексуального характеру саме підозрюваним ОСОБА_8 .

Зазначає, що показання малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , та його батьків щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, отриманих виключно зі слів самого малолітнього, не можуть бути беззаперечним доказом для визнання підозри обґрунтованою.

Слідчий суддя не перевірив та належним чином не обґрунтував, які саме дані достатньо повно свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч.4 ст.152 КК України.

На переконання сторони захисту, слідчий суддя безпідставно дійшов висновку, що саме такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою може забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, адвоката та підозрюваного в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вказував про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що з 14 жовтня 2024 року СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000687 за ч. 4 ст. 152 КК України по факту вчинення ОСОБА_8 дій сексуального характеру щодо малолітньої особи.

08.11.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Підставою для застосування запобіжного заходу є набуття особою статусу «підозрюваного» в кримінального провадженні та наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого вона підозрюється.

При цьому в зв`язку з тим, що нормами КПК України прямо не визначено змісту поняття «обґрунтована підозра», необхідно відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини, за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (наприклад, пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується відомостями, які містяться у: показаннях потерпілого ОСОБА_10 наданих в ході проведення допитів, показаннях свідків ОСОБА_11 від 17 жовтня 2024 року, свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту законного представника потерпілого ОСОБА_13 , даними висновку судово-медичної експертизи малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , даними висновку судово-психологічної експертизи малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Проаналізувавши долучені стороною обвинувачення до клопотання докази, колегія суддів переконана, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, а висновки слідчого судді щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Є правильними висновки слідчого судді про те, що докази, які надані стороною обвинувачення, доводять обставини, які свідчать про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає висновки слідчого судді в цій частині обґрунтованими.

Стаття 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того, чи є підозра обґрунтованою настільки, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя, як і суд апеляційної інстанції, не вирішують питань, які повинен вирішувати суд під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Отже, наведені апелянтом доводи про необґрунтованість підозри, є передчасними.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікується як особливо тяжке, за яке законом передбачене покарання у вигляді від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тим самим перебуваючи на волі не виключена можливість його переховування від органів слідства та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами про наявність ризиків незаконно впливати на малолітнього потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, які є відомими підозрюваному, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності. Підозрюваному ОСОБА_8 відомі потерпілий та свідки у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказує характеристика особи підозрюваного, який проживає в орендованій квартирі, надаючи приватні уроки, будучи педагогом має постійний контакт з малолітніми та неповнолітніми учнями, що в цілому свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення в майбутньому, у разі застосування більш м?якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені слідчим суддею дані доводять необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, а також доводять, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання наявним ризикам.

Правових підстав для обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як про це просить сторона захисту та сам підозрюваний, колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 який офіційно не одружений, осіб на його утриманні немає, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків.

Тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та про необґрунтоване застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, оскільки саме такий запобіжний захід був застосований до підозрюваного з урахуванням сукупності наявних реальних ризиків та обставин даного кримінального провадження.

Належного обґрунтування на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики не виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, апеляційна скарга не містить.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на вказане, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 08 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4