В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, які внесені до ЄРДР за №0000249 від 19.10.2024 року, №0000255 від 06.11.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с-ща Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресю: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024).

Водночас, у вересні 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що по АДРЕСА_2 розташований дачний будинок, в якому тривалий час ніхто не проживає та він не охороняється, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, а саме брухту з чорного металу, що належить ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_6 , на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , оскільки раніше здійснював продаж металевих виробів останньому, та запропонував придбати в нього брухт з чорного металу, повідомивши, що він являється його власником та продаж здійснює з свого дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_6 , погодився, та повідомив, що 22.09.2024 року самостійно приїде за вищевказаною адресою.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, 22 вересня 2024 року приблизно 14 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не вдалося встановити, ОСОБА_4 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу пройшов на частково огороджену територію дачного будинку розташованого по АДРЕСА_2 .

Далі, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою подальшого викрадення, без підручних засобів виніс з території подвір`я брухт з чорного металу, де склав на відкритій місцевості за межами будинку дачі.

В подальшому, ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , приїхав на автомобілі марки Москвич/АЗЛК-412, до прилеглої території дачного будинку де ОСОБА_4 , з метою реалізації викраденого, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, завантажив вищевказаний брухт з чорного металу загальною вагою 619,4 кг до автомобільного причепа моделі 0501110, за що від ОСОБА_6 , отримав гроші в сумі 2476 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_5 , матеріальний збиток на загальну суму 3097 гривень 00 копійок, з урахуванням вартості 5 гривень за 1 кг брухту з чорного металу.

Крім того, 05 листопада 2024 року, близько 14 години 40 хвилин, (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 проходив по пров. Дорожній смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області. В цей час ОСОБА_4 на городі по АДРЕСА_3 побачив свого знайомого ОСОБА_7 .

Під час спілкування з останнім у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, а саме велосипедом ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел у вказаний час та місці, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом поїздки по своїх справах, ОСОБА_4 попрохав у ОСОБА_7 велосипед, при цьому не маючи наміру повертати його.

ОСОБА_7 , повністю довіряючи своєму знайомому ОСОБА_4 , не здогадуючись про його злочинний намір, добровільно передав ОСОБА_4 велосипед «TWIST», який належить ОСОБА_8 .

Після отримання велосипеду, ОСОБА_4 поїхав у напрямку вул. Лівобережна смт. Магдалинівка, тим самим незаконно, шляхом зловживання довірою заволодів велосипедом «TWIST», який належить ОСОБА_8 та з місця скоєння злочину зник та розпорядився майном на власний розсуд в корисливих цілях, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3890 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав в повному обсязі та показав, що обставини, викладені в обвинувальних актах, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальних актах. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки та готовий понести передбачене законом покарання.

Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки викрадене в нього майно було повернуто. Просив призначити покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявляє.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, просить призначити до найменшу міру покарання.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілих. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без участі потерпілих.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушень, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї провини, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у їх вчинені.

Оскільки сторони кримінального провадження вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини, розміру заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінальних правопорушень відповідає дійсним обставинам скоєних діянь.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і кваліфікує його дії:

- за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану (за епізодом від 22 вересня 2024 року);

- за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно (за епізодом від 05 листопада 2024 року).

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст.12 КК України кваліфікуються як тяжкий злочин (ч.4 ст.185 КК України) та нетяжкий злочин (ч.2 ст.190 КК України), не судимий, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за місцем мешкання не перебуває, групи інвалідності не має, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судових товарознавчих експертиз у загальній сумі 578,64 грн., що підтверджується звітами про фактичні затрати на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 (одного ) року позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судових товарознавчих експертиз у розмірі 578,64 грн. (п`ятсот сімдесят вісім грн. 64 коп.).

Речові докази:

- велосипед марки «TWIST», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити потерпілій за належністю;

- брухт чорного металу загальною вагою 619,4 кг, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити потерпілому за належністю;

- 2 диска DVD-R з відеозаписами слідчого експерименту - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1