ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 654/4434/18 Номер провадження 11-кп/814/736/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, раніше не судимого,

засудженого 07.06.2021 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вироком Херсонського апеляційного суду від 26.10.2021 року вирок від 07.06.2021 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_7 стає на шлях виправлення, але не довів його.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року та постановити нову, якою задовольнити подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував довідку про наявність заохочень, яка в свою чергу свідчить про виправлення засудженого.

Вказує, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяв розкриттю злочину і добровільно відшкодував потерпілій моральну та матеріальну допомогу.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано, оскільки п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 06 грудня 2021 року, кінцевий строк 04 грудня 2025 року, прибув до Машівської ВК (№9) 02.02.2022р.

З характеристики засудженого вбачається, що за період відбування покарання він мав два стягнення у виді попередження та догани, які погашені 11.01.2023р., після чого шість разів був заохочений, а саме: 01.02.2023р., 02.05.2023р., 03.08.2023р., 03.11.2023р., 05.02.2024р., 06.05.2024р., виконує роботи по благоустрою установи, дбайливо ставиться до майна, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці, має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства.

Разом з цим з вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.06.2021р., скасованого вироком Херсонського апеляційного суду від 26.10.2021р. вбачається, що засуджений вчинив злочин 07.10.2018р. в стані алкогольного сп`яніння та внаслідок його дій одна особа загинула. Свою провину як і позов визнав повністю, потерпіла від позову відмовилася у зв`язку з добровільною сплатою коштів, за результатами розгляду стягнуто з засудженого процесуальні витрати (а.о.с.2-11).

За ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 19.12.2023р. засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07.03.2023 вказане рішення залишено без змін.

Згідно заяви від 03.07.2023р. засуджений виявив бажання працювати в установі із врахуванням спеціальності та стану здоров`я (а.о.с.100).

Як видно з висновку про можливість залучення на роботах за межами установи без дати, засуджений з 07.09.2023р. працевлаштований слюсарем з ремонту автомобілів в майстерні установи (а.о.с.106).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії установи № 9 від 10.04.2023р. засудженому було відмовлено в поданні матеріалів до суду на заміну покарання більш м`яким, як такому, що особисто відмовився від такої пільги (а.о.с.91).

За довідкою бухгалтерії №321 від 05.12.2023р., засуджений з серпня 2023р. по жовтень 2023р. був працевлаштований підсобним робітником та слюсарем з ремонту автомобілів, має 100% виконання (а.о.с.183).

Враховуючи все вище вказане, колегія суддів приходить до висновку про відсутність вагомих підстав вважати, що засудженим досятнуто необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Колегія суддів враховує, що засуджений має 6 заохочень, був працевлаштований, добровільно відшкодував завдані збитки, однак вважає за необхідне зауважити, що засуджених перебуває в місцях позбавлення волі з 06.12.2021 року, в той час як перше заохочення отримав лише 01.02.2023, а наступні отримував кожні 3 місяці, тобто заохочення отримані засудженим за період, який передував зверненню до суду з відповідним поданням. Одночасно з цим суд зауважує, що засуджений виявив бажання працювати в установі виконання покарань лише 03.07.2023 року та при цьому був працевлаштованим лише 03 місяці- з серпня по жовтень 2023 року.

Зазначене свідчить, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки не може свідчити про наявність сумлінної поведінки протягом усього часу відбування покарання, тому наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4