Справа № 456/6380/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/395/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, у м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода-Небилівська, Рожнянського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів, які надійшли на адресу апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження , вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий наголошував, що спільними умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_6 спричинили потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме: набряк головного мозку, крововиливи під м`які мозкові оболонки, закриту черепно- мозкову травму, від яких ОСОБА_11 в подальшому помер.

03 грудня 2024 року о 02:10 годині ОСОБА_6 затримано по підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

03 грудня 2024 року о 18:25 годині ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний, як підозрюваний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та дав зізнавальні покази.

05 грудня 2024 року слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 03 грудня 2024 року до 31 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 3 лютого 2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, оскільки необхідно отримати висновки призначених експертиз.

Наголошував, що наявні докази вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; встановлено наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України; у разі визнання винуватим ОСОБА_6 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Характер та обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до безконтрольної, агресивної поведінки. В його діях, вбачається легковажність і поверхневість суджень, установлених моральних принципів в суспільстві.

Зазначав, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки характер та обставини кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, характеризують його як особу, яка не має достатніх моральних цінностей, схильна для досягнення своїх цілей злочинним шляхом та залишаючись на волі ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене; незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження.

За таких обставин, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, гарантувати не ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120, 00 гривень.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_9 ..

Продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 30 січня 2025 до 03 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. до 5 год. на 60 днів. Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожним їх викликом та вимогою із періодичністю не менше одного разу на тиждень;

-не відлучатися із Івано-Франківська обл.. Калуський р-н, с. Слобода з22 год. до 5 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо обставин викладених у повідомленні про підозру ОСОБА_6 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України та в`їзду в Україну.

Визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., який є помірним розміром для підозрюваного.

Наголошує, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки не доведено обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, не враховано практику ЄСПЛ.

Звертає увагу, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами, слідчі дії тривалий час не проводяться, а докази є недопустимими.

Звертає увагу, що ризики передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні.

Повідомляє, що підозрюваний працював на посаді «вальщика лісу», позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на утриманні в нього є двоє неповнолітніх дітей, дружина та матір які не працюють.

Окрім того, слідчим суддею не обґрунтовано погіршення становища підозрюваного всупереч клопотання органу досудового розслідування, в частині не визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з матеріалами клопотання, яке на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , 1 грудня 2024 року у вечірній час (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебували у приміщенні житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , який вони разом винаймали для тимчасового проживання, а ОСОБА_11 та ОСОБА_13 перебували у приміщенні літньої кухні вказаного домоволодіння, яке вони також винаймали для тимчасового проживання.

Цього ж дня, близько 21 год. ОСОБА_11 , який протягом дня вживав спиртні напої в приміщенні будівлі літної кухні за адресою АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, попрямував до житлового будинку, що розташований на тому ж подвір`ї та увійшовши до житлової кімнати де перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , утримуючи в руках виделку, звернувся до ОСОБА_10 в нецензурній формі, що вкрай обурило останнього та між ними раптово виник словесний конфлікт, який переріс у бійку.

В подальшому, близько 21 год. (більш точного часу в ході розслідування не встановлено), за вищевказаною адресою, ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, почав умисно наносити численні удари кулаками обох рук по голові та обличчю ОСОБА_11 , від нанесених ударів ОСОБА_11 впав на підлогу в будинку. Згодом ОСОБА_10 продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, схилився над ним та продовжив наносити ОСОБА_11 удари почергово кулаками обох рук в ділянку голови та обличчя.

Надалі, ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні вище вказаної кімнати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , спонтанно, умисно наніс удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, після чого наніс правою ногою удар в ділянку голови, від чого ОСОБА_11 впав на підлогу, а ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаками по тулубу ОСОБА_11 , після чого почергово викрутив руки за спину ОСОБА_11 , заламавши їх. Своїми спільними умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме: набряк головного мозку, крововиливи під м`які мозкові оболонки, закриту черепно- мозкову травму, від яких ОСОБА_11 в подальшому помер.

03 грудня 2024 року ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

05 грудня 2024 року слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 03 грудня 2024 року до 31 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

22 січня 2025 року керівником Стрийської окружної прокуратури винесена постанова про продовження строку досудового розслідування даного кримінального провадження до трьох місяців, а саме до 03 березня 2025 року, без визначення розміру застави

24 січня 2025 року слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_16 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

30 січня 2025 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та даних про особу підозрюваного.

Як убачається з матеріалів справи, клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 містить в собі обґрунтований виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися і тому подальше тримання під вартою останнього є виправданим та викладені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ураховуючи те, що слідчим обґрунтовано викладено припущення, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, може здійснювати моральний тиск на свідків шляхом переконання та залякування, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на момент розгляду клопотання не зменшилися.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що слідчим доведено, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином забезпечить виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав згідно з вимогами ст. 199 КПК України для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки слідчого судді про необхідність збереження обраного запобіжного заходу та продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 належним чином мотивовані та підтверджуються наданими матеріалами.

В клопотанні зазначені законні та обґрунтовані підстави, які вказують на необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а також, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких злочинів, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У зв`язку із вище зазначеним не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Доводи апелянта, що підозрюваний працював на посаді «вальщика лісу», позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на утриманні в нього є двоє неповнолітніх дітей, дружина та матір які не працюють, не є безумовними підставами для застосування йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, інших переконливих доказів, які б вказували на необхідність зміни запобіжного заходу апелянтом не представлено.

Що стосується клопотання слідчого про доцільність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу з визначенням розміру застави, в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб , що становить 121 120 грн. то колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється, в тому числі, у скоєнні злочину який спричинив загибель людини, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину який спричинив загибель людини.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 грудня 2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 03 грудня 2024 року до 31 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави (а.с. 39-40).

З огляду на зазначене, колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить, окрім того прокурором не наведено доказів необхідності призначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_17 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4