Справа № 461/386/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/402/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_14 звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000060 від 30.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, погодженим прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_15 , про накладення арешту на вилучені 20.01.2025 в ході обшуку за місцем розташування ТОВ «Валідус Спецавто», що за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Гатне, вул. Зоряна. буд. 6, речі, документи та грошові кошти, детальний перелік якого відображено у прохальній частині поданого слідчим клопотання.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_14 - задоволено.

Накладено арешт на вилучені 20.01.2025 в ході обшуку за місцем розташування ТОВ «Валідус Спецавто», що за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Гатне, вул. Зоряна. буд. 6, речі, документи та грошові кошти, а саме:

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №244 від 21 серпня 2024 року та додаток до даного договору «Специфікація»;

- специфікація №4/2024 від 21 серпня 2024 року (додаток №4/2024 до договору поставки №8П/06.02.23 від 06.02.2023);

- видаткова накладна №32 від 02 грудня 2024 року;

- акт приймання - передачі №4/2024 до договору поставки №8П/06.02.2023 від 06.02.2023 року;

- товарно-транспортна накладна №4 від 02 грудня 2024 року;

- видаткова накладна №24 від 03 грудня 2024 року;

- акт приймання - передачі від 03 грудня 2024 року;

- довіреність №1951 від 27 листопада 2024 року;

- договір про закупівлю товарів за державні кошти №367 від 24 жовтня 2024 року та додаток 1 до даного договору «Специфікація»;

- видаткова накладна №MTBU-025891 від 07.08.2024;

- акт приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між Продавцем та Покупцем від 07.08.2024;

- акт приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між Продавцем та Покупцем від 07.08.2024;

- товарно-транспортна накладна №LT-2024-58160 від 07.08.2024;

- контрольний лист при передачі SV-2024-1811912;

- довіреність №1877 від 31 жовтня 2024 року;

- видаткова накладна №32 від 21 грудня 2024;

- акт приймання передачі від 21 грудня 2024 року;

- видаткова накладна №30 від 13 грудня 2024 року;

- акт приймання-передачі від 13 грудня 2024 року;

- видаткова накладна №31 від 20 грудня 2024 року;

- акт приймання - передачі від 20 грудня 2024 року;

- специфікація №7/2024 від 26 жовтня 2024 року;

- видаткова накладна №36 від 19 грудня 2024 року;

- товарно-транспортна накладна №6 від 19 грудня 2024 року;

- акт приймання передачі №8/2024 від 19 грудня 2024 року, до договору поставки №8П/06.02.2023 від 06.02.2023 року;

- видаткова накладна №35 від 12 грудня 2024 року;

- акт приймання-передачі №6/2024 від 12 грудня 2024 до договору поставки №8П/06.02.2023 від 06.02.2023 року;

- видаткова накладна №MTBU-027668 від 30.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 30.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 30.10.2024;

- договір купівлі-продажу №607224394 від 25 жовтня 2024 року;

- видаткова накладна №MTBU-027726 від 31.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 31.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 31.10.2024;

- договір купівлі продажу №607224390 від 25 жовтня 2024 року;

- додаткова угода №43 до договору поставки №220401 від 15 квітня 2022 року від 23 жовтня 2024 року з додатком №1 до нього «Специфікація» та електронним підписом.

- додаткова угода №40 від 19 серпня 2024 до договору поставки №220401 від 15 квітня 2022 року та електронний підпис до нього;

- видаткова накладна №MTBU-027727 від 31.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 30.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 30.10.2024;

- договір купівлі-продажу №607224398 від 25 жовтня 2024 року;

- видаткова накладна №MTBU-027728 від 31.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 30.10.2024;

- акт №1 приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери між Продавцем та Покупцем від 30.10.2024;

- договір купівлі продажу №607224405 від 25 жовтня 2024 року;

- акт надання послуг №841 від 17 грудня 2024 року;

- акт надання послуг №849 від 19 грудня 2024 року;

- видаткова накладна №PH-0000050 від 28 квітня 2023 року;

- видаткова накладна №138 від 20 листопада 2024 року;

- акт надання послуг №138 від 20 листопада 2024 року;

- договір №251024-01 від 25 жовтня 2024 року;

- додаток 1 до договору №251024 від 25 жовтня 2024 року «Спеціфікація»;

- акт приймання - передачі виконаних робіт (додаток №3 до Договору №251024-01 від 25 жовтня 2024 року;

- дефектний акт (зразок) (додаток 4 до договору №251024-01 від 25 жовтня 2024;

- договір поставки №220401 від 15 квітня 2022;

- акт здачі приймання робіт (надання послуг) №181 від 10 грудня 2024 року;

- акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №184 від 16 грудня 2024 року;

- акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №187 від 19 грудня 2024 року;

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від №186 від 19 грудня 2024 року;

- додаткова угода про продовження строку дії Договору поставки №220401 від 15 квітня 2022 року;

- додаткова угода №14 до Договору поставки №220401 від 15 квітня 2022 року та електронний підпис;

- видаткова накладна №PH-000028 від 14 листопада 2024 та електронний підпис до нього;

- видаткова накладна №PH-0000206 від 13 листопада 2024 та електронний підпис до нього;

- акт надання послуг №753 від 28 листопада 2024;

- акт надання послуг №752 від 28 листопада 2024;

- акт №11/24 від 12.12.2024 року приймання передачі транспортного засобу та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером;

- акт №14/24 від 19.12.2024 року приймання передачі транспортного засобу та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером;

- акт №13/24 від 19.12.2024 року приймання передачі транспортного засобу та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером;

- акт №6/24 від 02.12.2024 року приймання передачі транспортного засобу та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером;

- акт №15/24 від 19.12.2024 року приймання передачі транспортного засобу та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером;

- наказ №1 від 29 серпня 2012 року;

- посадова інструкція 30.09.2024 (начальника відділу матеріально технічного постачання);

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53 5G» (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) з мобільними номерами телефону НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ), який належить ОСОБА_10 (пароль до телефону графічний код);

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 20» (IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ) з мобільним номером телефону НОМЕР_7 ), який належить ОСОБА_16 (пароль до телефону 6042);

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А54 5G» (IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 ) з мобільним номером телефону НОМЕР_10 ), який належить ОСОБА_12 (пароль до телефону 7895);

- мобільний телефон «Iphone 14 Pro» (IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 ) з мобільними номерами телефону НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , який належить ОСОБА_17 (пароль до телефону НОМЕР_15 );

- флеш носій марки «SanDisk» на якому знаходиться реєстраційні документи щодо транспортного засобу МАН в кількості 3 (трьох) штук;

- ноутбук марки «ASUS Zenbook 14» (UX340V) SN:24МR7N0LP02E015294, який належить директору ТОВ «Валідус Спецавто»;

- купюри номіналом 100 (сто) доларів США в кількості 174 (сто сімдесят чотири копри) штук, загальною сумою 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) доларів США;

- купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень в кількості 675 (шістсот сімдесят п`ять) штук, загальною сумою 675 000 (шістсот сімдесят п`ять) тисяч гривень;

- купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в кількості 13 257 (тринадцять тисяч п`ятдесят сім) штук, загальною сумою 6 628 500 (шість мільйонів шістсот двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- купюри номіналом 200 (двісті) гривень в кількості 1500 (тисяча п`ятсот) штук, загальною сумою 300 000 (триста тисяч) гривень;

- купюри номіналом 100 (сто) гривень в кількості 4 (чотирьох) штук, загальною сумою 400 (чотириста) гривень;

- купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень в кількості 2 (двух) штук, загальною сумою 100 (сто) гривень.

Слідчий суддя провівши аналіз правових підстав для арешту майна, прийшов до висновку про необхідність задоволення вище вказаного клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчим у клопотанні доведено, що вилучені в ході обшуку речі, документи та грошові кошти мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник власника майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2025 року.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області про накладення арешту на майно, а саме:

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy А53 5G (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з мобільними номерами телефону НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ), який належить ОСОБА_10 (пароль до телефону графічний код);

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy Note 20 (ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ) а мобільним номером телефону НОМЕР_7 ), який належить ОСОБА_16 (пароль до телефону 6042);

- мобільний телефон марки Samsung Galaxv А54 5G (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з мобільним номером телефону НОМЕР_10 ), який належить ОСОБА_12 (пароль до телефону 7895);

- мобільний телефон Iphone 14 Pro (ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 ) з мобільними номерами телефону НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , який належить ОСОБА_17 (пароль до телефону НОМЕР_15 );

- купюри номіналом 100 (сто) доларів США е кількості 174 (сто сімдесят чотири копри) штук, загальною сумою 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) доларів США поміщені в спецпакет №ICR0024630;

- купюри номіналом 1000 (тисяча) гривень в кількості 675 (шістсот сімдесят п`ять) штук, загальною сумою 675 000 (шістсот сімдесят п`ять) тисяч гривень, які поміщено в спецпакет NSHYQ0058157;

- купюри номіналом 500(п`ятсот) гривень в кількості 13 257 (тринадцять тисяч п`ятдесят сім) штук, загальною сумою 6 628 500 (шість мільйонів шістсот двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень які поміщені в Спецпакет № WAR 1686462;

- купюри номіналом 200 (двісті) гривень 8 кількості 1500 (тисяча п`ятсот) штук, загальною сумою 300 000 (триста тисяч) гривень, які поміщено в спецпакет № HYQ0058157;

- купюри номіналом 100 (сто) гривень в кількості 4 (чотирьох) штук, загальною сумою 400 (чотириста) гривень, які поміщено в спецпакет №HY00058157;

- купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень в кількості 2 (двух) штук, загальною сумою 100 (сто) гривень, які поміщено в спецпакет №HYQ0058157.

Зазначає, що у разі якщо суд прийде висновку про обґрунтованість арешту грошових коштів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області задовольнити частково та з урахуванням принципу спільної сумісної власності подружжя накласти арешт на 50% грошових коштів а саме; 3 мільйони 802тиясчі гри., та 8 тисяч 700 дол. США.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова було отримано ним, представником вищезазначених осіб лише 05.02.2025 засобом електронного зв`язку. Скорочений текст судового рішення жоден з учасників судового розгляду не отримував.

В обґрунтування апеляційний вимог зазначає, що ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова є незаконною, необґрунтованою, та такою, що має бути скасована, виходячи з наступного.

Апелянт зазначає, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції слідчим СУ ГУНП у Львівській області не надано жодного підтвердження відношення ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 до розслідуваного кримінального правопорушення. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, що підтверджують їх причетність до вчинених кримінальних правопорушень.

Зазначає, що не надано жодних матеріалів, які б підтверджували фактичне виконання цими особами обов`язків посадових осіб, участь у господарській діяльності Товариства або наявність відповідних повноважень. Відсутність таких доказів свідчить про безпідставність висновків органу досудового розслідування.

Більше того, судовий розгляд арешту майна в суді першої інстанції тривав понад тиждень, проте навіть у такий довготривалий строк слідчий СУ ГУНП у Львівській області не надав жодного протоколу огляду вилучених мобільних телефонів, яким могло бути підтверджено факт наявності на телефонах інформації, що може мати значення для слідства.

Вважає, що арешт мобільних телефонів, належних працівникам ТОВ «ВАЛІДУС СПЕЦАВТО» є безпідставним і незаконним.

Апелянт зазначає, що вилучені грошові в ході проведеного 20.01.2025 року обшуку та в подальшому арештовані ухвалою Галицького районного суду м. Львова суду від 30.01.2025 загальною сумою 7 604 000 (сім мільйонів шістсот чотири тисячі) гривень та 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) доларів США, належать на підставі права власності директору ТОВ "Валідус Спецавто" - ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_9 .

Грошові кошти загальною сумою 7 604 000 (сім мільйонів шістсот чотири тисячі) гривень та 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) доларів CLLIA були арештовані на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова суду від 30.01.2025, оскільки вони, на думку органу досудового розслідування, нібито отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що в судовому засіданні наголошувалось, що вилучені вищевказані грошові кошти є багаторічними заощадженнями ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_9 , такі кошти отримувались в ході особистої праці, зайняття господарською діяльністю та продажу рухомого та нерухомого майна.

Так, з метою підтвердження законного походження вищевказаних коштів до матеріалів судової справи були долучені договори купівлі-продажу трьох квартир, що юридично належали дружині директора ТОВ "Валідус Спецавто" ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,а фактично подружжю на підставі права спільної сумісної власності, а також договір купівлі-продажу транспортного засобу, належного на підставі права власності ОСОБА_8 . Наведеними документами підтверджувався факт наявності у подружжя грошових коштів в розмірі, щонайменше відповідному вилученій сумі, без урахування заробітних плат кожного з подружжя та будь-яких інших доходів, зокрема, дивідендів, отриманих ОСОБА_8 від здійснення господарської діяльності ТОВ «ВАЛІДУС СПЕЦАВТО».

Зазначає, що незважаючи на надані документи, слідчий суддя вимагав докази щодо джерела походження саме тих купюр, які були вилучені під час обшуку. Проте підтвердити такий факт не видається за можливе, оскільки для підтвердження такого факту ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мали би фіксувати серійні номери всіх купюр після здійснення кожного правочину, що є нереальною для виконання вимогою.

Щодо порушення недотримання презумції спільної сумісної власності та рівності часток подружжя апелянт зазначає наступне.

Так, як зазначалось раніше, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають у шлюбі з 2007 року, тобто арештовані ухвалою Галицького районного суду м. Львова грошові кошти набуті на праві сумісної власності подружжя та є їх спільною власністю.

В силу вимог ЦК України на вилучені грошові кошти розповсюджується режим спільного майна подружжя, частки якого є рівними. Вважає, що накладення арешту на всю суму грошових коштів, суперечить вимогам ст.ст. 60,70 СК України, оскільки порушує презумпцію спільної сумісної власності та рівності часток подружжя.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_6 щодо законності ухвали, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 30.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідування з`ясовано, що службові особи в/ч НОМЕР_16 (код ЄДРПОУ НОМЕР_17, юридична адреса: АДРЕСА_1 ) спільно з працівниками ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код ЄДРПОУ НОМЕР_18, юридична адреса: АДРЕСА_2) налагодили протиправний механізм розтрати бюджетних коштів, які виділяються на закупівлю товарів для потреб військовослужбовців.

Зокрема, встановлено, що 21.08.2024 в/ч НОМЕР_16 в особі т. в. о. командира в/ч НОМЕР_16 ОСОБА_20 за результатами спрощеної закупівлі (ідентифікатор UA-2024-07-31-008449-a) було укладено договір №244 із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі директора/власника ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_21 на загальну суму 10 298 250 грн. з ПДВ на постачання крану маніпулятору на автомобільному шасі в кількості 1 шт.

Відповідно до специфікації предметом договору є спеціальний інженерний автомобіль BC SIT-BM H6, який побудовано на базі авто MAN TGS 33.400 6x6 BB CH та крану маніпулятору HIAB X-CL 23 B-4.

Проведеним аналізом відкритих джерел та дилерських пропозицій встановлено, що вартість транспортного засобу MAN TGS 33.400 6x6 BB CH становить від 5 513 650 грн. до 5 973 121 грн., а відповідно вартість крану маніпулятору HIAB X-CL 23 B-4 становить від 1 837 883 до 2 297 355 грн. разом із послугою встановлення останнього, відтак загальна вартість вказаних товарів складає від 7 351 533 до 8 270 476 грн., що значно перевищує вартість, яка вказана у договорі №244 від 21.08.2024.

Крім цього, в ході аналізу специфікації предмету договору, встановлено, що згідно офіційного сайту виробника HIAB (www.hiab.com/uk/product-finder/loader-ctranes/hiab/hiab-x-cl-23) вищевказаний кран маніпулятор не відповідає вантажопідйомним характеристикам вказаним в специфікації договору, зокрема вантажопідйомність на мінімальному вильоті 2,1 м. згідно даних виробника становить 5 200 кг., водночас згідно документації поданої ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», останні вказують, що такий самий кран маніпулятор від вказаного виробника здійснює вантажопідйомність на мінімальному вильоті 2,1 м. - 9 000 кг.

Згідно тендерної документації виробником спеціального інженерного автомобіля BC SIT-BM H6 є ТОВ «Валідус», а згідно документації офіційним дистриб`ютором ТОВ «Валідус» являється ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також, в ході проведення аналізу електронної системи публічних закупівель «Prozorro» встановлено, що за результатами спрощеної закупівлі з ідентифікатором UA-2024-10-02-012491-a між в/ч НОМЕР_16 та ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» було укладено договір №367 від 24.10.2024 на загальну суму 40 162 200 грн., згідно якого предметом закупівлі є спеціальні інженерні автомобілі BC SIT-BM H6 в кількості 4 шт., які побудовано на базі авто MAN TGS 33.400 6x6 BB CH та крану маніпулятору HIAB X-HIDUO 228 B-2. Проведеним аналізом встановлено, що загальна вартість одного спеціального інженерного автомобіля BC SIT-BM H6 складає від 7 070 670 грн. до 7 919 396 грн., відтак ймовірне завищення ціни складає близько 8 млн. грн.

Вищевказане свідчить про розтрату бюджетних коштів виділених на закупівлі товарів для військовослужбовців, а саме куплений товар не відповідає умовам договору щодо якості та характеристики товару.

Зокрема встановлено, що виробником вищевказаних спеціальних інженерних автомобілів є ТОВ «Валідус Спецавто», продаж яких на підставі дилерського договору №01д/01-01 від 08.01.2024 здійснює ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Водночас встановлено, що ТОВ «Валідус Спецавто» здійснює придбання шасі-кабін MAN TGS 33.400 6x6 BB CH в ТОВ «Ман Трак Енд Бас Юкрейн» (, юридична адреса: Київська обл., Бучанський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 2) та придбання кранів-маніпуляторів марки HIAB в ТОВ «У-Крейн» (, юридична адреса: Волинська обл., м. Луцьк, проспект Волі, буд. 6, офіс 77).

Разом з тим, згідно встановлених на теперішній час матеріалами кримінального провадження обставин вчинення злочину встановлено, що службові особи в/ч НОМЕР_16 та працівники ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» діючи за попередньою змовою між собою шляхом обману привласнюють грошові кошти призначені на купівлю товарів військового значення, шляхом штучного завищення цін на закупівлю вказаних товарів.

Постановою слідчого 20.01.2025 вище перелічені речі, документи та грошові кошти були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000060 від 30.09.2024 року, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що вилучені в ході обшуку речі, документи та грошові кошти мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом, оскільки таке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000060 від 30.09.2024 року. При цьому слідчим у клопотанні зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: з метою збереження речових доказів. Таким чином майно відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Крім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на нього, а лише тимчасово обмежує таке право.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що вказані коштів належать ОСОБА_8 та дружині ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності та отримані внаслідок відчуження майна та господарської діяльності, апеляційний суд зазначає наступне.

Надані ОСОБА_8 , як докази, договори купівлі - продажу нерухомого майна ( двох квартир та автомобіля) не є належними та допустимими в частині походження вилучених коштів, як доходу від відчуження саме цього майна. Один із долучених до клопотання договорів купівлі-продажу від 07.03.2023 містить умову 9 п.2.1, 2.2, 2.3, що повний розрахунок покупцем нерухомого майна в сумі 5 000 000 грн. здійснюється по безготівковій формі оплати на гривневий поточний рахунок продавця ОСОБА_9 .

Інших доказів суду щодо законності походження коштів суду не надано. Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційні скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

поновити представнику власника майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали судді Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4