н/п 1-кс/953/3059/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001664 від 31.10.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, України, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинувальний акт відносно якого направлений 28.03.2023 до Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001664 від 31.10.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001664 від 31 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого в подальшому продовжувався у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015», останній раз Указом Президента України № 3684 від 08.05.2024, який затверджено Законом України № 3685-ІХ від 14.05.2024, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом пред`явлення вимог передачі чужого майна з погрозою позбавлення волі потерпілого, з метою скоєння вимагання, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, при невстановлених обставинах та невстановленої дати та часу, однак не пізніше 20.09.2024.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, 20.09.2024 в ранковий час доби, більш точний час встановити не виявилось за можливе, використав пригнічений емоційний стан ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого невстановлена в ході досудового розслідування особа на ім`я « ОСОБА_9 » переконала у тому, що відносно нього відкрито кримінальне провадження за фактом здійснення шахрайських дій, повідомили, що в разі несплати грошових коштів за вирішення питання щодо непритягнення його до кримінальної відповідальності, йому загрожує позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.

У подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел із ОСОБА_4 , діючи у змові з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на незаконне збагачення, шляхом пред`явлення вимог передачі чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи противоправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почав пред`являти ОСОБА_8 незаконну вимогу щодо передачі їм грошових коштів у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, для подальшого вирішення питання щодо уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності.

У подальшому ОСОБА_7 , діючи у змові з ОСОБА_4 та іншими невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна під погрозою позбавлення волі, отримавши згоду від ОСОБА_8 на передачу грошових коштів, з метою уникнення ним покарання у виді позбавлення волі як наслідок притягнення його до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження, якого фактично не існувало, під моральним тиском та погрозою позбавлення волі, 20.09.2024, перебуваючи неподалік станції метро «Ярослава Мудрого» в м. Харкові, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, у готівковій формі.

Після чого, починаючи з 24.09.2024, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, продовжуючи залякувати потерпілого ОСОБА_8 шляхом здійснення морального тиску на нього, під час особистої зустрічі висунув вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США за остаточне вирішення питання щодо уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності.

25.09.2024 ОСОБА_8 , сприймаючи погрози позбавлення волі як реальні, повідомив ОСОБА_7 , що вказаної суми грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США у нього не має, однак він зможе зібрати меншу суму. В подальшому ОСОБА_7 , діючи у змові з ОСОБА_4 та іншими невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, узгодив із ОСОБА_8 суму за уникнення останнім кримінальної відповідальності у розмірі 5000 (п`ять) тисяч доларів США.

25.09.2024 під час зустрічі, на яку прийшов потерпілий ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_7 , який реалізовував спільний із ОСОБА_4 злочинний умисел, ОСОБА_7 продовжив пред`являти ОСОБА_8 незаконну вимогу щодо передачі їм грошових коштів у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, та погрожував ОСОБА_8 застосуванням відносно нього позбавлення волі.

Після цього, потерпілий ОСОБА_8 , сприймаючи погрози кримінальної відповідальності як реальні, побоюючись, що у разі не виконання незаконних вимог, пред`явлених ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_4 , щодо передачі грошових коштів, останні можуть перейти від погроз до реальних дій, направлених на позбавлення його волі та усвідомлюючи реальну загрозу своїм правам та свободі, погодився на незаконну вимогу ОСОБА_7 та попросив визначити час, дату та місце, де він зможе передати грошові кошти з метою непритягнення його до кримінальної відповідальності.

27.09.2024 приблизно о 09:20 під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 прийшов на заздалегідь визначене місце ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_4 , за адресою: м. Харків, проспект Людвіга Свободи, 43, неподалік торгівельного центру «КЛАСС», де зустрівшись з ОСОБА_7 , передав останньому грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США із заздалегідь ідентифікованими серійними номерами.

18 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод, законних інтересів цих осіб, (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Прокурор зазначає, що причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.09.2024.; даними протоколу затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України; даними протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 27.09.2024; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; даними протоколів допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; даними протоколу огляду місця події від 27.09.2024; даними протоколу одночасного допиту між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 від 11.04.2025.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 18.04.2025 включно.

Постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_14 від 15 квітня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 18 травня 2025 року включно.

18.04.2025 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести значний обсяг слідчих дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової фоноскопічної експертизи; вжити заходів щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_9 »; додатково допитати в якості свідка ОСОБА_10 ; із врахуванням здобутих доказів, з метою повноти і всебічності розслідування вказаного кримінального провадження провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність яких виникне в ході досудового розслідування; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.

Необхідність продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Існування вказаного ризику прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 тривалий час за викликами не зв`являвся, причини неприбуття не повідомляв, що вказує на факт переховування від органів досудового розслідування. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, стосовно нього перебуває на розгляді обвинувальний акт в Московському районному суді м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України. Вищевикладене свідчить про можливість підозрюваного, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, залишити місце свого мешкання та ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що наразі досудове розслідування триває, при цьому встановити місцезнаходження грошових коштів, отриманих злочинним шляхом ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_4 , на теперішній час неможливо, а тому ОСОБА_4 має реальну можливість знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення істини по вказаному кримінальному провадженню. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого з метою схилення їх до зміни показань або відмови від показів. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що в своє чергу може свідчити про те, що ОСОБА_4 може знову вчинити кримінальні правопорушення.

Підставою продовження цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Прокурор у судовому засіданні підтримала зазначене клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 причетність до вчинення інкримінованого правопорушення не визнав, зазначив, що підозра є необґрунтованою. Заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки працює дистанційно, однак бажає працювати офлайн, а тому просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а заявлені прокурором ризики є не доведеними та не підтверджені жодними доказами. Зазначила, що у матеріалах кримінального провадження не міститься жодних відомостей про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення. Крім того, свідчення потерпілого не є послідовними, він неодноразово змінював свої показання, а під час одночасного допиту потерпілий зазначив, що ОСОБА_4 , жодних грошей не вимагав. Зауважила, що сторона захисту зверталась до інституту імені академіка ОСОБА_15 для надання правової оцінки діям ОСОБА_4 , та згідно їх висновку в діях останнього відсутня обов`язкова ознака вимагання - це погроза та вимога передачі грошових коштів. Вказала, що підозрюваний не переховувався та не має на меті вчиняти дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 та судові повістки про його виклик до слідчого були вручені не ОСОБА_4 , а його дружині після проведення обшуку, при цьому, в повістках не зазначено мету, з якою ОСОБА_4 мав з`явитися. Зауважила, що ОСОБА_4 було затримано у приміщенні Немишлянського ВП, куди він з`явився для допиту у якості свідка в іншому кримінальному провадженні, що свідчить про те, що він не переховувався від органу досудового розслідування. Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України також є необґрунтованим, оскільки несправжні імітаційні грошові кошти у сумі 5 000 доларів США були вилучені органом досудового розслідування та знаходяться в камері схову речових доказів, що унеможливлює вказаний ризик. Зазначила, що від свідків та потерпілого не надходило заяви про вплив на них з боку ОСОБА_4 , а тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутній. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то наявність обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , не свідчить про схильність особи до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки обвинувального вироку суду немає. Просила врахувати, що ОСОБА_4 працює дистанційно та отримує дохід, просила відмовити у задоволенні клопотання та змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, яка наполягала на задоволенні клопотання, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664 від 31.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке на підставі постанови прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 від 31 жовтня 2024 року виділено в окреме провадження з матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, з кримінального провадження № 0001484 від 25.09.2024.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України шляхом вручення повідомлення про підозру дружині ОСОБА_16 .

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 27 березня 2025 року, якою підозрюваному обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової фоноскопічної експертизи; вжити заходів щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_9 »; додатково допитати в якості свідка ОСОБА_10 ; із врахуванням здобутих доказів, з метою повноти і всебічності розслідування вказаного кримінального провадження провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність яких виникне в ході досудового розслідування; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

В контексті заперечень сторони захисту слідча суддя зазначає, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику впливу на потерпілих, свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому він буде взятий до уваги у сукупності з іншими ризиками.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення стороною обвинувачення не доведений.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання особи під домашнім арештом цілодобово, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він, раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, має неповнолітню дитину 2009 року народження.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З урахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 18 травня 2025 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001664 від 31.10.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування до 18 травня 2025 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 18 травня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1