Справа № 126/741/24
Провадження № 1-кп/151/7/25
В И Р О К

іменем України

07 січня 2025 року селище Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області кримінальну справу на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2024 року за № 0000099 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженнця селище Чечельник, Гайсинського району Вінницької області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимомого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", являючись військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 27/188 від 07.02.2023, на виконання Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 69/2022 підлягав призову на військову службу за мобілізацією. Будучи 15 січня 2024 року у встановленому законом порядку повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки до військової частини, що підтверджується розпискою, про отримання повістки, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 16 січня 2024 року о 15 годині 00 хвилин до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно ним було отримано повідомлення про явку до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, але він не з`явився, оскільки вважає, що має поганий стан здоров`я, неодноразово викликався до РТЦК, що також викликало у нього обурення і тому не з`явився по мобілізації по повістці, пояснивши, що хоче жити.

Крім визнання, вина ОСОБА_4 також доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні належних, допустимих та достатніх доказів.

Так, свідок командир 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 у судовому засіданні 22.11.2024 пояснив, що він ізОСОБА_6 приїхали до ОСОБА_7 вручити повістку, він вийшов до них особисто, вони йому зачитали повістку, але він відмовився від її отримання. Зафіксували акт відмови від повістки на відеокамеру, яка була повістка на проходження медичної комісії чи на відправку він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні 22.11.2024 пояснив, що він разом з ОСОБА_8 приїхали до ОСОБА_7 , щоб вручити повістку. Він до них вийшов і біля його будинку ОСОБА_8 зачитував повістку, а він фіксував на відеокамеру. ОСОБА_7 відмовився від отримання повістки, вони склали акт відмови. Точно час коли це було не може сказати і чи повістка була бойова, чи на проходження медичної комісії не пам`ятає.

Свідок старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 у судовому засіданні 02.12.2024 зазначив, що ОСОБА_4 перебуває на обліку з 1999 року, пройшов медичне обстеження та визнаний придатним до військової служби. Працівники РТЦК намагалися вручити повістку, проте він відмовився від її отримання та не прибув 16.01.2024 для відправки, про що було складено акт неприбуття, який був підписаний ним та ще двома працівниками РТЦК.

Свідок головний спеціаліст відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 у судовому засіданні 02.12.2024 пояснила, що ОСОБА_7 не з`явився по повістці на відправку, що зафіксовано актом неприбуття, який був підписаний ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і нею.

Свідок провідний спеціаліст відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 у судовому засіданні 02.12.2024 пояснила, що ОСОБА_8 і ОСОБА_14 вручали ОСОБА_7 повістку, але він не прибув про, що був складений акт неприбуття, який був підписаний нею, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Вина ОСОБА_4 також доведена дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме :

- військовим квитком серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та визнаний придатним до військової служби;

- довідкою військово-лікарської комісії № 27/188 від 07.02.2023, згідно якої ОСОБА_4 за наслідками проведеного 07.02.2023 медичного огляду визнаний придатним до військової служби;

- повісткою на відправку №14/2024 від 16.01.2024, виданою на ім`я ОСОБА_4 , згідно якої він мав прибути 16.01.2024 о 15 годині 00 хвилин за адресою АДРЕСА_1 ;

- актом фіксування відмови від отримання повістки на відправку від 15.01.2024;

- актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_4 по повістці на відправку від 16.01.2024;

- поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_4 у складі команди НОМЕР_2 , у якому третім значиться ОСОБА_4 . Список не містить відмітки про прибуття та відправку ОСОБА_4

-довідкою КНП "Чечельницька районна лікарня" Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області" № 66 від 04.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 за медичною допомогою (амбулаторно або стаціонарно) в період з 14.01.2024 по 17.01.2024 не звертався.

-витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 42 від 16 січня 2024 року, згідно з яким призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією 4 відділу соддата ОСОБА_4 , 1969 року народження.

Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 , оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи покази свідків, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого ст. 336КК України, а тому вірно кваліфіковано за ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності приятгується вперше, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також, суд враховує висновок Гайсинського районного сектору № 4 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, згідно якого на їх думку виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду, висновок органу пробації щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може бути врахований судом у сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 цього Кодексу, під час призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення у мінімальних межах, визначених у санкції статті, однак не є вирішальним під час прийняття судом відповідного рішення. Тобто висновок органу пробації для суду носить рекомендаційний характер.

Суд зауважує, що збройний конфлікт між Україною та російською федерацією розпочався ще 20 лютого 2014 року, він був викликаний російською агресією під час вторгнення окремих підрозділів збройних сил російської федерації через державний кордон України в районі Керченської протоки та використання російською федерацією своїх військових формувань, дислокованих у Криму для забезпечення ведення агресивної війни проти України.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року серед іншого визначено, що будь-яке з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії, зокрема: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходиться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, і регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що носять настільки серйозний характер, що не рівнозначно переліченим вище актам.

Фактично кожна із вищезазначених дій була вчинена російською федерацію по відношенню до України.

Згадані обставини є загальновідомим фактом та не підлягає доказуванню.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено і він діє до сьогодні. Відповідно до вимог Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. ОСОБА_4 будучи громадянином України, не дотримався Конституції України та законів України та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного, негативну характеристику за місцем проживання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а тому суд, враховуючи позицію прокурора, прийшов до висновку призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті. Таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим.

Крім того, на думку суду, підстави для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відсутні, адже це не буде достатнім для його виправлення та не відповідатиме суспільному інтересу в державі, яка протистоїть злочинній військові агресії російської федерації, що, в разі її застосування може стати негативним прикладом для інших осіб.

Вчиненим кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись статтями 366-368, 369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання на виконання вироку який набрав законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Чечельницький районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_15