МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"05" лютого 2025 р. Справа № 370/1696/24

Провадження № 1-кс/370/55/25

Суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області

заяву судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000070 від 13.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення за частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Суддя Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні заявила самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, посилаючись на те, що в її провадженні перебуває справа № 370/1696/24 (кримінальне провадження №0000070 від 13.06.2021 року), за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , законним представником потерпілого є ОСОБА_6 , який є чоловіком судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_1 .

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні, що не перешкоджає розгляду даної заяви.

Суддя ОСОБА_3 , не виявила бажання надавати пояснення та бути присутньою при розгляді заяви про її самовідвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 суддя приходить до наступних висновків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24.02.1993, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75,79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

З метою уникнення сумнівів щодо неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді справи № 370/1696/24 в учасників судового розгляду, вважаю за необхідне заяву про самовідвід у даному кримінальному провадженні задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 372, 376 КПК України, практикою ЄСПЛ, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід у даному кримінальному провадженні - задовольнити, а вказане кримінальне провадження передати на розгляд іншому судді у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1