Провадження № 1-кп/161/446/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 12 червня 2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. 1-Рождественка Обоянського району російської федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із вищою освітою, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи проросійськи налаштованою особою, яка в 2001 році добровільно звільнилася з посади старшого слідчого відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Краснолуцького міського відділу ГУМВС України у Луганській області, приблизно у травні 2023 року більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Перевальськ Алчевської міської територіальної громади Алчевського району Луганської області, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та надав добровільну згоду на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, мовою оригіналу: «Отдел министерства внутренних дел российской федерации «Перевальский», створеному на тимчасово окупованій території Алчевської міської територіальної громади Алчевського району Луганської області.

Починаючи приблизно з травня 2023 року, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечений характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечені наслідки і бажаючи їх настання, добровільно та ініціативно зайняв посаду, мовою оригіналу «врио начальника СО ОМВД россии «Перевальський», із місцем фактичного розташування: Луганська область, м. Перевальськ, провулок Казакова, буд. 1, колишне приміщення Перевальського РВ ГУМВС України у Луганській області, при цьому розуміючи, що вказаний незаконний правоохоронний орган фактично узурпував виконання повноважень підрозділів Національної поліції України.

Відповідно до займаної ОСОБА_3 посади, останній наділений повноваженнями діяти від імені незаконно створеного правоохоронного органу, що функціонує в інтересах окупаційної влади за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території м. Перевальськ Алчевської територіальної громади Алчевського району Луганської області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом утворення і функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

Так, ОСОБА_3 , в порушення конституційних прав та свобод людини і громадянина, діючи умисно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора на території Алчевської територіальної громади Алчевського району Луганської області та реалізуючи її рішення, будучи мовою оригіналу «врио начальника СО ОМВД россии «Перевальський» у незаконному правоохоронному органі мовою оригіналу «Отдел министерства внутренних дел российской федерации «Перевальский», на виконання наданих йому владних повноважень у вказаному органі, забезпечував впровадження та реалізацію положень кримінального та адміністративного законодавства рф на тимчасово окупованій території Алчевської територіальної громади Алчевського району Луганської області, шляхом застосування норм кримінального та адміністративного кодексів держави-агресора до осіб, які вчинили правопорушення виходячи із економічних і політичних реалій російського суспільства, чим порушував конституційні гарантії особи на справедливий і неупереджений суд на окупованій території України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 в у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, та їх кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 у спеціальному судовому провадженні на підставі ухвали суду від 02 жовтня 2024 року, прийнятої з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, переховується на тимчасово окупованій території України, про розпочате щодо нього кримінальне провадження повідомлявся шляхом опублікування повідомлення в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, як це визначено ч. 8 ст. 135 КПК України.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження виконані вимоги, передбачені ст.ст. 297-5, 323 КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово викликався до суду шляхом публікації судових повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті «Судової влади України».

В призначені судові засідання обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, не повідомив суд про поважність причин свого неприбуття, і від нього не надійшло заяв або клопотань про неможливість прийняття участі в судовому засіданні або відкладення судового розгляду.

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_3 не допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_5 .

В судових дебатах захисник - адвокат ОСОБА_5 просив суд суворо не карати ОСОБА_3 .

Та обставина, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю доводиться доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_6 повідомила, що у липні 2023 року, слідуючи маршрутним таксі з м. Луганськ до м. Перевальська, на в`їзді в місто, дане авто зупинили співробітники т.з. «МВС ЛНР». Після чого, до салону маршрутного таксі зайшов співробітник т.з. МВС ЛНР, який відрекомендувався, як виконуючий обов`язки начальника слідчого відділу ОМВД россии «Перевальський» - ОСОБА_3 , який повідомив, що проводиться спецоперація та наказав надати йому всі документи посвідчуючи особу для перевірки. Після надання йому документів, ОСОБА_3 повідомив, щоб всі знаходились біля службового автомобіля «Газель» (на якому міститься бокові наклейки «Следственный отдел ОМВД россии «Перевальський») та по його команді по одному заходити до «Газелі». Почувши своє прізвище вона зайшла до «Газелі» в якій знаходились ОСОБА_3 , який був при зброї та ще один співробітник в форменому одязі та шевронами співробітника поліції россии, який працював за ноутбуком і вводив її дані в ноутбук, для перевірки по якимось базам «ЛНР». Під час перевірки, ОСОБА_3 віддавав накази співробітнику поліції россии, який був присутній при розмові, вів себе впевнено, під час спілкування, при цьому до нього хтось зателефонував і він приказним голосом давав йому вказівки службового характеру. Після перевірки ОСОБА_3 запитав ОСОБА_6 про мету її перебування в м. Перевальськ Луганської області, місце її постійного проживання в м. Красний Луч, про наявність родичів, які воюють на боці України, чи підтримує вона контакти з будь ким на території підконтрольній українській владі, її позицію по факту проведення так званою «СВО», а також чи відомі їй особи, мешканці Перевальська чи міста Красний Луч, які висловлюють проукраїнську позицію. Після цього, ОСОБА_3 попросив її показати особисті речі та після їх ретельного огляду і не знайшовши нічого цікавого, відпустив. Під час перевірки ОСОБА_3 поводив себе зухвало, негативно висловлювався в бік України, питав у інших осіб, які перебували у маршрутному таксі, в присутності останньої, чи не має серед них: «Укропов», «Нациков», «Правосеков», або серед їх знайомих таких проукраїнськи налаштованих громадян. Крім того, з поведінки ОСОБА_3 та тоном спілкування, було видно, що останній отримує задоволення від того, що він при посаді та йому підпорядковуються інші.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідком, суд вважає їх правдивими, оскільки вони є логічними, послідовними, не суперечать іншим встановленим судом фактичним обставинам справи. Зазначені показання безпосередньо отримані судом в ході судового розгляду відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 95 КПК України, а тому підстав не приймати їх за основу у суду немає.

Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні, які безпосередньо досліджено в суді.

Так, протоколом огляду від 14 травня 2023 року та долученим до нього оптичним диском CD-R, де об`єктом огляду була мережа Інтернет мессенджера «Телеграм» каналу «МВД ЛНР», та де розміщена публікація (мовою оригіналу) «В Перевальском районе пресечена незаконная реализация алкогольной продукции сомнительного происхождения», встановлено, що в кадрі відеоролика зображений ОСОБА_3 та міститься пояснювальний напис (мовою оригіналу) « ОСОБА_7 врио начальника СО ОМВД россии «Перевальський». В ході вказаного інтерв`ю останній дає пояснення, що в чергову частину «омвд россии «Перевальський» надійшла заява від особи, щодо продажу алкогольних напоїв на території міста без відповідної ліцензії, а також повідомляє, що вказаним фактом проводиться перевірка.

Протоколом огляду інтернет сторінки «Rusprofile» (мовою оригіналу) від 14 червня 2023 року та долученими до нього оптичним диском CD-R та «Выпискою из Единого государственного реестра юридических лиц» (мовою оригіналу), якими зафіксовано створення, реєстрацію та присвоєння коду юридичної особи 09 березня 2023 року, так званому «псевдодержавному органу» мовою оригіналу: «Отдел министерства внутренних дел российской федерации «Перевальский», який знаходиться за адресою колишнього приміщення Перевальського РВ УМВС України у Луганській області: Луганська область, м. Перевальськ, провулок Казакова, 1.

Протоколом огляду від 20 травня 2024 року та долученими до нього скріншотами та оптичним диском CD-R, де об`єктом огляду була інтернет сторінка за посиланням https://nslnr.su/zakonodatelstvo/normativno-pravovaya-baza/907/ - «Народный совет лнр «Закон о полиции»» (мовою оригіналу), на якій відображено текст псевдо «закону», зокрема закріплені у ст.ст. 1, 2 положення про те, що поліція луганської народної республіки є державним правоохоронним органом виконавчої влади, призначеним для захисту життя, здоров?я, прав і свобод громадян республіки, іноземних громадян, осіб без громадянства, для протидії злочинності та іншим протиправним діям, охорони громадського порядку, власності та для забезпечення громадської безпеки; основними завданнями є забезпечення особистої безпеки громадян, захист життя, здоров`я, честі, гідності, прав, свобод, інтересів та майна громадян від злочинних та інших протиправних посягань; профілактика, попередження та припинення злочинів та адміністративних правопорушень; виявлення та розкриття злочинів, здійснення попереднього розслідування у формі дізнання у кримінальних справах; провадження у справах про адміністративні правопорушення, виконання адміністративних покарань; охорона та забезпечення громадського порядку; забезпечення безпеки дорожнього руху; державний захист потерпілих, свідків та інших учасників криміналь судочинства, суддів, прокурорів, слідчих, посадових осіб правоохоронних контролюючих органів, а також інших осіб, що захищаються; здійснення експертно-криміналістичної діяльності.

Протоколом огляду інтернет сторінки «Конституция луганской народной республики» (мовою оригіналу) від 20 травня 2024 року та долученими до нього скріншотами та оптичним диском CD-R, якими зафіксовано діяльність і порядок створення так званих державних органів на тимчасово окупованій території України.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 червня 2023 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 впізнав на фотознімку під №1 - ОСОБА_3 .

Протоколом огляду від 30 червня 2023 року та долученими до нього оптичним диском CD-R мессенджера «Телеграм» каналу «МВД ЛНР», та де розміщена публікація (мовою оригіналу) «В Перевальском районе пресечена незаконная реализация алкогольной продукции сомнительного происхождения», яким встановлено, що свідок ОСОБА_8 в кадрі відеоролика впізнав ОСОБА_3 ..

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 липня 2023 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнав на фотознімку під №1 - ОСОБА_3 .

Протоколом огляду від 01 липня 2023 року та долученим до нього оптичним диском CD-R мессенджера «Телеграм» каналу «МВД ЛНР», та де розміщена публікація (мовою оригіналу) «В Перевальском районе пресечена незаконная реализация алкогольной продукции сомнительного происхождения», яким встановлено, що свідок ОСОБА_9 в кадрі відеоролика впізнав ОСОБА_3 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 липня 2023 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнав на фотознімку під №1 - ОСОБА_3 , стосовно якого попередньо надав показання.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 червня 2024 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_6 впізнала на фотознімку під №1 - ОСОБА_3 .

Довідкою про перебування на службі в органах міліції від 14 травня 2024 року, якою зафіксовано, що ОСОБА_3 перебував на службі в органах міліції та звільнений 07.03.2001 року з посади старшого слідчого відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Краснолуцького міського відділу в званні «капітан міліції».

Листом з Міністерства закордонних справ України від 28 червня 2024 року, яким доводиться, що ОСОБА_3 з клопотаннями про вихід з громадянства України та з питання оформлення подання про втрату ним громадянства України, не звертався, а відтак продовжує перебувати громадянином України.

Вищевказані письмові докази, суд вважає належними та допустимим, оскільки вони містять відомості щодо фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також отримані та надані стороною обвинувачення в порядку, встановленому КПК України.

Також, судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення під час досудового розслідування використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Крім того, про час та дату всіх судових засідань ОСОБА_3 повідомлявся у передбачений законом спосіб шляхом публікації судової повістки про виклик в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, тобто відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про виклик.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність належних, допустимих та достовірних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони узгоджуються між собою і в своїй сукупності доводять подію кримінального правопорушення, вину ОСОБА_3 в його вчиненні, а також є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка, а також протоколами огляду, та іншими документами, підтверджується поза розумним сумнівом факт добровільного зайняття громадянином України ОСОБА_3 , будучи колишнім працівником правоохоронного органу, посади у незаконному правоохоронному органі, мовою оригіналу: «Отдел министерства внутренних дел российской федерации «Перевальский», створеному на тимчасово окупованій території Алчевської міської територіальної громади Алчевського району Луганської області та виконання ним відповідних службових обов`язків.

При цьому, суспільна небезпека таких дій полягає в тому, що обвинувачений, в силу своїх знань у сфері юриспунденції, життєвого досвіду та вмінь за результатами попереднього місця роботи, допомагає державі - агресору створити вертикаль незаконних органів влади та приймає участь в реалізації та підтримці її рішень, оскільки саме така вертикаль загалом є основою функціонування державного механізму, а саме такі дії є нічим іншим, ніж перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, що завдає шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Також, вказані дії ОСОБА_3 характеризуються прямим умислом, оскільки він безумовно усвідомлював факт окупації та агресії з боку рф та створення окупаційною владою незаконних органів, яким притаманні функції правоохоронних. Так, ОСОБА_3 , будучи в минулому старшим слідчим відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Краснолуцького міського відділу ГУМВС України у Луганській області, та маючи значний професійний стаж, не міг не розуміти незаконності вчинених ним дій та їх наслідків.

З пояснень допитаного в судовому засіданні свідка, а також огляду відеоролика з інтерв`ю ОСОБА_3 вбачається, що останній підтримав режим окупаційної влади, добровільно, виявив бажання влаштуватися на роботу в МВД росии, під час зустрічі зі свідком, в процесі виконання своїх обов`язків, ОСОБА_3 поводив себе зухвало, негативно висловлювався в бік України та пишався своєю «сумлінною працею» в інтер`ю засобам масової інформації росії.

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

Окрім того, стороною захисту не надано відомостей про те, що ОСОБА_3 будь-яким чином повідомляв компетентним органом України про здійснення на нього тиску з боку представників окупаційної влади тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена вина ОСОБА_3 у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує те, що останній, як громадянин України, вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, фактично підтримуючи ідеї військово-політичного керівництва російської федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, а також антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території і населення та націлені на агресивну ідеологічну мотивацію і розповсюдження таких же настроїв у решти населення Луганської області та інших тимчасово окупованих територій і заперечення української державності, інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, який не перебуває на обліках у лікаря нарколога чи психіатра та за допомогою до них не звертався, відомості про те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та на даний час проживає на тимчасово окупованій території.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується, у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства, з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності, що буде відповідати меті призначення покарання відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд враховує положення ч. 2 ст. 59 КК України, відповідно до яких конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу, тому, зважаючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин проти основ національної безпеки України і санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає конфіскацію майна, вважає за необхідне призначення додаткового покарання у виді конфіскації усього належного ОСОБА_3 на праві приватної власності майна.

Крім цього, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно позбавити права обіймати посади в правоохоронних органах виходячи з наступного.

Так, санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України не передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, однак ч. 2 ст. 55 КК України визначено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Отже, з огляду на положення ч. 2 ст. 55 КК України, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , який раніше обіймав посаду старшого слідчого відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Краснолуцького міського відділу ГУМВС України у Луганській області та, використавши факт встановлення окупаційної влади на території Алчевської міської територіальної громади Алчевського району Луганської області у своїх особистих інтересах, з власної ініціативи, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, що виразилось у добровільному поступленні на службу до незаконного органу держави-агресора «Отдел министерства внутренних дел российской федерации «Перевальский», на так звану посаду «врио начальника СО ОМВД россии «Перевальський», суд визнав за неможливе збереження за ним права обіймати посади в правоохоронних органах.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин, суд вважає за необхідне на підставі ст. 54 КК України, позбавити його спеціального звання - «капітан міліції».

Разом з цим, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2024 року накладено арешт на: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами (реєстраційний номер майна: 18471936), за адресою: Луганська область, м. Хрустальний (колишнє м. Красний Луч), м. Боково-Хрустальне (колишнє м. Вахрушеве), вул. Степна, буд.7; квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи вказане та вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, суд дійшов висновку, що арешт накладений ухвалою слідчого судді на вищевказане майно обвинуваченого ОСОБА_3 , скасуванню не підлягає.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.

На підставі ст. 55 КК України позбавити ОСОБА_3 права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 15 (п`ятнадцять) років.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_3 спеціального звання - «капітан міліції».

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити попередній до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1