ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 28.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина Республіка Азербайджан, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.12.2023 року за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим 19.12.2023 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК україни у вигляді 5 років розбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, маючи непогашену та не зняту у вставноленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_3 , приблизно о 20:00 годин, 21.01.2024, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5 помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 , який тримав в руках належний йому мобільний телефон марки «Redmi 12 С» Graphite AM 64GB ROM».

В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону марки «Redmi 12 С» Graphite AM 64GB ROM», що належить ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_6 та, продовжуючи рух разом із останнім та підтримуючи дружню розмову, направились до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, з метою власного матеріального збагачення, ОСОБА_3 , діючи відкрито та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи у квартирі ОСОБА_6 , попросив у останнього належний йому мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка.

В подальшому, отримавши мобільний телефон в свої руки, ОСОБА_3 , не бажаючи його повертати, з метою подолання волі потерпілого чинити опір спрямований на повернення викраденого власного майна, наніс ОСОБА_6 один удар в область обличчя, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_6 фізичного болю.

Після чого, приблизно о 20.15 години, перебуваючи у квартирі потерпілого за вищезазначеною адресою, ОСОБА_3 , передбачаючи можливість настання суспільно- небезпечних наслідків, у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі відкрито викрадене чуже майно, а саме мобільний телефон марки «Redmi 12C» Graphite AM64GB ROM» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 2854, 00 грн., яки знаходився в чохлі чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, у якому знаходились дві сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_2 та номер НОМЕР_3 , які матеріальної цінності не становлять, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2854 грн. 00 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України не визнав. Вказав на те, що визнає себе винним у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 - крадіжки, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України та у зв`язку з набуттям чинності ЗУ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" просив закрити провадження у справі та звільнити його від кримінальної відповідальності. Суду надав наступні покази. З потерпілим вони є знайомими близько 6 місяців - 1 року. Вважає, що потерпілий погано до нього ставиться та обмовляє у зв`язку з ревнощами через співмешканку останнього. 21.01.2024 вони з ним зустрілися в кафе, де ще був чоловік на ім`я ОСОБА_9 та вживали алкогольні напої. Потерпілий його запросив додому, де вони продовжили вживання алкогольних напоїв. Попросив телефон в потерпілого, щоб домовитися про придбання додаткових алкогольних напоїв. Для отримання таких, вони пішли на вулицю. На вулиці, потерпілий всю дорогу його ображав та провокував. Зазначив, що на вулиці він ще раз взяв телефон, щоб подзвонити. Через провокування та образи, він взяв телефон та викинув його в сніг та вдарив потерпілого, після чого останній впав. Переконавшись, що потерпілий живий, він пішов додому через 4 години пішов тією ж дорогою та побачив телефон, який він викинув в снігу. Взяв телефон як моральну компенсацію та продав його за 2000 грн. 00 коп. свідку ОСОБА_10 .Сім карту з телефону вийняв коли продавав. Зазначив, що потерпілий протягом наступних трьох днів дзвонив йому на телефон. Також зазначив, що приходив до органів поліції звідки його відпустили з огляду на те, що вони примирилися з потерпілим. Вказав суду на те, що не був присутнім при проведенні слідчого експерименту, а також на те, що допит його продився в рамках кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник обвинуваченого висловила свою позицію, яка узгоджуються з позицією її підзахисного щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України та просила суд закрити провадження у справі з урахуванням розміру шкоди, яка завдана потерпілому на підставі ЗУ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" .

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази, з яких вбачається, що з обвинуваченим до подій вказаних в обвинувальному акті знайомий не був. В січні місяці 2024 року він зустрівся з друзями, з якими проводив дозвілля. Після закінчення зустрічі попрямував в напрямку дому, де пройшовши зупинку громадського транспорту по вул. Новопольова, 101 в м.Києві, до нього підійшов обвинувачений, з яким у нього зав`язався діалог. Зміст розмови не пам`ятає. Вони попрямували в двох до під`їзду його будинку, де обвинувачений попросився скористатися вбиральнею, на що він погодився. В подальшому, перебуваючи в квартирі, обвинувачений попросив подзвонити з належного йому мобільного телефона. Здійснивши один виклик, він повернув телефон, попросив розблокувати його для того щоб зробити другий виклик, що на його думку спрямовано було на виявлення коду доступу до телефона. Однак, одразу після того, як він передав телефон для другого дзвінка, обвинувачений наніс удар в область скроні та лівого ока, від чого він впав та вдарився об шафу. Обвинувачений, в свою чергу, почав тікати з квартири. Піднявшись та отямившись від удару, він наздогнав обвинуваченого за рогом біля сусіднього будинку. Збив його з ніг та попросив повернути телефон, на що обвинувачений з сумки викинув телефон в сніг. Після пошуків телефона в снігу, які не принесли результату, він повернувся до квартири та одразу ліг спати, оскільки погано себе почував та не мав зв`язку для того щоб викликати поліцію. Зранку, наступного дня, в снігу знайшов тільки чохол від телефона. Поспілкувавшись зі знайомою, яка повідомила, що в її будинку мешкає людину не "слов`янської " зовнішності, він здогадався, хто це може бути та попросив знайому викликати працівників поліції. На питання прокурора, чи бачив він обвинуваченого в обличчя безпосередньо в квартирі, потерпілий повідомив, що так, бачив та впізнав його в залі судових засідань. На запитання захисника стосовно різниці в часі між викраденням телефону та зверненням до органів поліції, пояснив, що оскільки погано себе почував, то звернувся до поліції пізніше, точну дату не пам`ятає.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставинами, встановленими судом, у повному обсязі підтверджується зібраними у справі доказами, у тому числі, дослідженими під час судового розгляду у порядку ст.94 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка поперджувалася про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, надала суду наступні покази. Працює в Солом`янському УП ГУ НП у м. Києві на посаді старшого слідчого. Знає обвинуваченого, як особу стосовно якої здійснювала досудове розслідування кримінального провадження. 21.02.2024 було вчинено кримінального правопорушення, заява від потерпілого надійшла 27.02.2024. На запитання обвинуваченого, стосовно того, що обвинуваченого відпустили з поліції, оскільки вони примирилися з потерпілим, відповіла, що ніяких заяв від потерпілого не надходило щодо примирення. Вказала, що обвинувачений був оголошений в розшук, з огляду на що за його участю слідчий експеримент не проводився. Коли перший раз допитували потерпілого під час проведення слідчого експерименту було чітко видно, як обвинувачений його штовхнув та потерпілий вдарився головою об шафу. Зазначила про те, очевидних тілесних ушкоджень на потерпілому не було, враховуючи той факт, що після вчинення кримінального правопорушення минуло близько 6 днів. Потерпілий, пояснював причину того, що звернувся лише через 5 днів після вчинення злочину з заявою про вчинення злочину, оскільки було погане самопочуття. Після проведення слідчого експерименту кримінальне правопорушення було перекваліфіковано на ст. 186 ч. 4 КК України з 185 ч. 4 КК України. Чи викликався обвинувачений до орагнів поліції після зміни кваліфікації вона не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який поперджувався про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, надав суду наступні покази. З обвинуваченим раніше був знайомим близько 1 року. Обвинувачений запропонував йому купити телефон, який зі слів останнього не був викрадений. Приблизно 21.01.2024 обвинувачений передав йому телефон за місцем проживання свідка. Телефон придбав за 2000 грн. 00 коп., модель та марку телефона не пам`ятає. Після придбання телефона, передав його для подальшого продажу в ломбард дівчині на ім`я ОСОБА_12 . Остання, на його особисте прохання, здала вказаний телефон в ломбард за 2000 грн. 00 коп., гроші віддала йому. Вказав на те, що часто купляє телефони, що були у використанні, раніше працював на "Радіоринку", там не просять документи на телефон при їх купівлі. Був впевнений, що телефон не крадений, при перевірці телефона сім карти в ньому не було.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.01.2025 потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що 21.01.2024 близько 20 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_3 , після розпивання алкогольних напоїв та конфлікту, виявив відстуність мобільного телефону Redmi 12C, в якому була сім карта НОМЕР_4 , НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 89)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.01.2024, проведеного в службовому приміщенні кабінету № 1 за адресою м. Київ, вул. А.Янгеля, 7 А, громадянин ОСОБА_3 , добровільно видав сім карту з номером НОМЕР_5 , яка перебувала в належному останньому телефоні марки Lenovo та яка йому не належить. Поснив, що сім карту передав йому товариш. Місце, дату та час передачі назвати не може, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. (т. 1 а.с. 93-84)

Відповідно до витягу з ЄРДР, кримінальне провадження № 0000287, 28.01.2024 за заявою потерпілого ОСОБА_6 внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України по факту таємного викрадення невстановленою особою 21.02.2024 близько 20 год. 00 хв., належного потерпілому мобільного телефону марки Redmi 12 C (т. 1 а.с. 97).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.01.2024 проведено огляд приміщення кватири АДРЕСА_3 з ілюстративними таблицями до протоколу (т. 1 а.с. 101- 104).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.01.2024 проведено огляд ділянки місцевості, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Новопольова, 97 з ілюстративними таблицями до протоколу (т. 1 а.с. 105-109).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2024 з додатком до нього, потерпілий ОСОБА_13 впізнав під фото № 3, на якій зображений ОСОБА_3 , як особу , який є невідомим йому та який 21.01.2024 викрав належний йому телефон та викинув його на вулиці (т. 1 а.с. 110-112).

Відповідно до товарного чеку від 07.11.2023 вартість придбаного телефону Redmi 12 C становить 4499 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 114).

Відповідно до протоколу огляду від 08.02.2024 з додатком, проведено огляд приміщення квартири АДРЕСА_3 . Потерпілий ОСОБА_13 добровільно надав для вилучення чохол чорного кольору та розповів про обставинии вчинення кримінального правопорушення відносно нього 21.02.2024. Зокрема, як невідомий раніше йому чоловік, з яким у них зав`язалося спілкування по дорозі додому, попросив піднятися до нього в квартиру до вбиральні. Невідомий чоловік попросив у нього телефон, щоб зателефонувати та відійшов з ним до вбиральні. Після цього, знову попросив телефон, та дивився, щоб дізнатися пароль від телефону. Після розблокування телефону він віддав його чоловіку, останній наніс йому удар в область скроні та вийшов з квартири разом з належним йому телефоном Redmi 12 C. Від удару ОСОБА_13 відхилився та вдарився об шафу. Потім побіг за чоловіком, наздогнавши його, чоловік викинув начеб-то телефон в кущі. В той же день ОСОБА_13 не знайшов свій телефон. 22.04.2024 ОСОБА_13 , повернувшись на місце знайшов чохол від належного йому телефона, забрав його та залишив вдома (т. 1 а.с. 115-118)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.02.2024 з додатком, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_13 , на місці події кримінального правопорушення в квартирі АДРЕСА_3 , потерпілий ОСОБА_13 повідомив, що 21.01.2024 за місце його проживання невідомий раніше йому чоловік, з яким він розпочав спілкування по дорозі до місця проживання, попросив його зайти до вбиральні. Він дозволив йому піднятися до квартири. Невідомий чоловік попросив у нього телефон, щоб зателефонувати та відійшов з ним до вбиральні. Після цього, знову попросив телефон, та дивився, щоб дізнатися пароль від телефону. Після розблокування телефону він віддав його чоловіку, останній наніс йому удар в область лівої скроні та вийшов з квартири разом з належним йому телефоном Redmi 12 C. Від удару ОСОБА_13 відхилився та вдарився об шафу. Потім побіг за чоловіком, наздогнавши його на вулиці, наніс йому удар рукою, після чого чоловік викинув начеб-то телефон в кущі. В той же день ОСОБА_13 не знайшов свій телефон. 22.04.2024 ОСОБА_13 , повернувшись на місце знайшов чохол від належного йому телефона, забрав його та залишив вдома (т. 1 а.с. 122-127)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2024 з додатком , свідок ОСОБА_10 , впізнав на фото під № 3, де зображений ОСОБА_3 , як особу, яка за місцем проживання свідка 21.01.2024 запропонував придбати в нього мобільний телефон марки Redmi 12 C. На пропозиицію придбати телефон за 2000 грн. 00 коп., останній погодився (т. 1 а.с. 128-130)

Відповідно до договору про надання ломбардом фінансового кредиту 22.01.2024 ОСОБА_14 , отримала суму кредиту в розмірі 2 260 грн. 00 коп. Предметом кредиту є мобільний телефон марки Redmi 12 C, сім карта відсутні (т. 1 а.с. 131).

Відповідно до висновку експерта від 20.03.2024 № СЕ-19/111-24/15851-ТВ, ринкова вартість мобільного телефону "Xiaomi Redmi 12 C" 3/64 Gb на момент вчинення кримінального правопорушення станом на 21.01.2024 могла становити 2 854 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 135-141).

Відповідно до постанови про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 10.04.2024, змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000287 від 28.01.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України та встановлено правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 186 КК України (т. 1 а.с. 193-194).

Судом не встановлено порушень КПК України під час досудового розслідування, які б були підставами для визнання досліджених доказів недопустимими.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Суд не знайшов підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України, в тому числі з огляду на наступне.

Чинний КК України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Натомість грабіж відповідно до ст. 186 зазначеного Кодексу це відкрите викрадення чужого майна. Тобто ці склади злочинів відрізняються за способом їх вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Встановлена судом кваліфікація дій обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, узгоджується з показами потерпілого та самого обвинуваченого в частині усвідомлення потерпілим протиправних дій обвинуваченого, водночас сам обвинувачений розумів, що потерпілий усвідомлював дії обвинуваченого, спрямовані на відкрите заволодіння майном, яке йому належить та був їх безпосереднім очевидцем.

Водночас, ОСОБА_3 , будучи раніше судими вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.12.2023 року за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 3 роки, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Враховуючи досліджені судом обставини вчиненого кримінального правопорушення. докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив умисний злочин в період іспитового строку, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано не визнав, не перебуває на обліку у лікаря - нарколога та у лікаря - психіатра, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 11 серпня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.12.2023 року, і саме покарання за сукупністю вироків буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

В той же час в силу положень ч. 1 ст. 17 КПК України, підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України щодо окремого виконання вироку Солом`янського районного суду м. Києві від 19.04.2024 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останного визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 17000 грпн. 00 коп., суд не знаходить, оскільки станом на день оголошення даного вироку суду, вирок від 19.04.2024 не набрав законної сили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1135 грн. 92 коп.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не заявлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65,66,67, 70, 71 КК України, ст.ст. 100,124, 342-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.12.2023 року та призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 8 (вісім) років 1 (один) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 11 серпня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1135 грн. 92 коп.

Речові докази по справі:

- сім карту оператора "Київстар" з номером телефона НОМЕР_2 , чохол до мобільного телефону у вигляді книжки чорного кольору - повернути власнику ОСОБА_6 за належністю;

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст.376КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1