Справа № 946/2405/25
Провадження № 1-кс/946/747/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ониськове Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, працюючого матросом в ТОВ «ТСД Шипменеджмент», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Одеською обласною прокуратурою 02.04.2025 до Ізмаїльського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000037 від 08.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 08.01.2025 о 19:42 годині в м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «HONDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по пр. Незалежності з боку вул. Сергія Бурлаченко в напрямку вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського) та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.4, згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 31.4.5 (г), згідно з яким забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, колеса і шини: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані та неошиповані, морозостійкі та не морозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів,

водій ОСОБА_4 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований перед перехрестям пр. Незалежності та вул. Бессарабська в м. Ізмаїл Одеської області, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, рухаючись в населеному пункті з перевищенням швидкості руху, яка складала приблизно 96.5 км/год., керуючи автомобілем, на задній вісі якого установлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги з ліва на право по ходу руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицьової травми: синця, саден та забійних ран голови, перелому верхньої щелепи, крововиливів в м`які тканини голови, багатоуламкового перелому лицевого та мозкового черепа з розривами твердої мозкової оболонки, кільцеподібного перелому кісток основи черепа, дифузійного крововиливу під м`які мозкові оболонки півкуль, стовбуру головного мозку та мозочка, забою - розміжчення обох лобових, скроневих та тім`яних часток; закритої травми кінцівок: садна в ділянці правого ліктьового суглобу, садна правого передпліччя, садна правого стегна, садна та забійної рани в ділянці правого колінного суглоба, синця та садна правої гомілки, синця лівого стегна, синця в ділянці лівого колінного суглоба з переходом на гомілку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких остання померла на місці пригоди.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3 (б), 12.4., 18.1, 31.4.5 (г) «Правил дорожнього руху України» знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті неповнолітньої ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 10.01.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.03.2025 без визначення розміну застави. Крім того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.03.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 09.04.2025.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 04.03.2025, на підставі якої ОСОБА_4 утримується під вартою спливає 09.04.2025, а підготовче судове засідання призначено на 24.04.2025, виникла необхідність у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, в обґрунтування обрання запобіжного заходу обвинуваченому покладається необхідність запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання в повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Зазначив, що обвинувальний акт у суді, підготовче засідання призначене на 24.04.2025.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, розкаюється, залишив вирішення питання на розсуд суду.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що змінено підозру, підозрюваний визнав вину повністю, розкаюється. Доказів вчинення спроб переховуватися чи ризику впливу на потерпілу і свідків не має. Бажає відшкодувати шкоду, а знаходячись під вартою позбавлений цієї можливості. У підозрюваного є родина, двоє малолітніх дітей на утриманні. Він вже почав відшкодовувати шкоду. Просить визначити заставу чи цілодобовий домашній арешт. Ризики відпали.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, суддя доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Одеською обласною прокуратурою 02.04.2025 до Ізмаїльського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000037 від 08.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які планується дослідити у суді.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 10.01.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.03.2025 без визначення розміну застави. Крім того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.03.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 09.04.2025.

Строк дії ухвали слідчого судді від 04.03.2025, на підставі якої ОСОБА_4 утримується під вартою спливає 09.04.2025, а підготовче судове засідання в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області призначено на 24.04.2025.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подавати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами ст. 199 КПК України.

Оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 04.03.2025 року, якою ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 09.04.2025, а підготовче судове засідання призначено на 24.04.2025, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та запобігання незаконного впливу на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху та на даний час вчинив кримінальне правопорушення, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, що свідчить про ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, на даний час допитано у якості свідка ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні, який був очевидцем вказаної події. При цьому, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може чинити тиск на вказаного свідка, а також на потерпілого ОСОБА_8 з метою зміни ним своїх показань, що може свідчити про ризик незаконного впливу на свідка та потерпілого. Разом з цим, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Крім того, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Вказані обставини також свідчать про неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

На думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни показань потерпілим, свідком чи іншими підозрюваними.

Ризики, на наявності яких наголошують прокурор на даний момент не зникли.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

З вказаного вище вбачається, що застосування до обвинувачений більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти ризикам вчинення нових злочинів, переховування від суду та впливу на потерпілого, свідків.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до обвинувачений запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачений, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суддя дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177,178,183,194,314,331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 31 травня 2025 року.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію 31 травня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 04.04.2025р. о 13:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1