СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8701/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002002, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2023 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз, Одеської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2024 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором офісу Генеральної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що управлінням розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002002 від 31.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 18.03.2024 року, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 з яким перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, спільно вирішили здійснити незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також подальший незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньо змовою групою осіб, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини та особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому за попередньо змовою групою осіб, повторно, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів, а саме: протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - огляд та виїмка кореспонденції від 19.03.2024 №1960т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилки з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP маса зразку якого становить 0,1597 г через поштовий сервіс;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - огляд та виїмка кореспонденції від 19.03.2024 №1958т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилки з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP маса зразку якого становить 0,6080 г через поштовий сервіс;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - огляд та виїмка кореспонденції від 10.06.2024 №3551т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилки з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP маса зразку якого становить 0,0277 г через поштовий сервіс;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - огляд та виїмка кореспонденції від 10.06.2024 №3552т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилки з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP маса зразку якого становить 0,0534 г через поштовий сервіс;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - огляд та виїмка кореспонденції від 10.06.2024 №3550т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилки з вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP маса зразку якого становить 0,3840 г через поштовий сервіс;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою від 05.08.20024 №4781т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилок з вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP через поштомат №46831 ТОВ «Нова Пошта», що розташований біля буд. №1 по вулиці Єврейській в м. Білгород-Дністровський;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - огляд та виїмка кореспонденції від 22.08.2024 №5081т/40-2024 під час якої зафіксований факт відправки посилки з вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс маса зразку якого становить 6,1624 г через поштовий сервіс; протокол відеозапису від 11.09.2024 у якому зафіксований факт відправки через поштовий сервіс ТОВ «Нова Пошта» особливо небезпечних наркотичних засобів; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Аналізуючи сукупність доказів, які отримані органом досудового розслідування на даний час та вказані вище, не викликає сумніву факт існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому протиправного діяння як в розрізі національного законодавства, так і практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчого у кримінальному провадженні про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри.

Сторона обвинувачення вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та наддасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

На даний час зазначені вище ризики, не зменшились, а отже інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не представилося можливим та потребує додаткового строку, оскільки результати процесуальних дій, які планується провести в рамках досудового розслідування, мають суттєве значення для кримінального провадження, тобто для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а також для виконання основного завдання кримінального провадження, що визначене ст. 2 КПК України, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Провести зазначені процесуальні дії не видалося можливим у зв`язку зі винятковою складністю кримінального провадження, яка обумовлена: призначенням та проведенням великої кількості судових експертиз об`єктів, які були вилучені в ході проведення обшуків та значним періодом їх виконання, виконання яких на даний час триває; тривалим періодом злочинної діяльності, а також латентним характером протиправних дій, що призвело до необхідності проведення великої кількості негласних слідчих (розшукових) дій протягом довгого часу;необхідністю встановлення та допиту значної кількості свідків, що зумовлює додаткові часові витрати; складання значної кількості протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, з подальшим їх розсекреченням; необхідністю зняття грифів секретності з документів, що стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій (клопотань, ухвал, доручень).

Обрання більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у зв`язку з чим звернулись з вказаним клопотанням та просять його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 вважає, що ризиків немає, він не має наміру переховуватись, має місці соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечувала, вважає, що не надано доказів, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, працював, потребує лікування у зв`язку з наявними у нього захворюваннями. Застосування застави також є недоцільним, оскільки підозрюваний не має коштів оплатити заставу, а тому просить застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що що управлінням розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002002 від 31.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України.

15.10.2024 року ОСОБА_5 затримано та в порядку ст. ст. 276-278 КПК України вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва 16.10.2024 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14.12.2024 року із визначення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва 03.12.2024 року продовжено строк досудового розслідування до 18.04.2025 року включно.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справ іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри, на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання у судовому засіданні слідчим суддею заслухано доводи прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу тримання під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні процесуальних та слідчих (розшукових) дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.

Слідчий суддя враховує як покарання, яке може бути призначене у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчинені інкримінованого йому злочину, тяжкість злочину, так і дані про особу підозрюваного. Зазначене свідчить про високу ймовірність існування ризиків того, що він може переховуватись від суду, побоюючись настання кримінальної відповідальності у випадку доведеності його винуватості.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лабіта проти Італії", тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини.

До того ж, органом досудового розслідування, в обґрунтування клопотання, наведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані доводи є обґрунтованими і вони, у сукупності з існуючими ризиками, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою - враховуються особа підозрюваного, який має місці соціальні зв`язки, має грамоти та гарні характеристики, стан його здоров`я, вік, особливості його життєдіяльності. Також слідчим суддею враховується відсутність як обставин, так і підстав вважати, що підозрюваний не може утримуватися в арештному домі/іншому місці утримання осіб під вартою.

Доводи захисника підозрюваного суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 під час розгляду справи.

Враховуючи наведені обставини, доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя приходить до висновку, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 може бути продовжено в межах строку досудового розслідування до 06.02.2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначені розміру застави слідчий суддя враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, існуючі ризики, дані про особу підозрюваного, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому суд вважає доцільним визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, керуючись абзацом 5 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн та вважає, що саме такий розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш домірним заходом на теперішній час, який збалансовує інтереси суспільства і держави та інтереси підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 177, 178, 182, 183, 193, 196-199, 309, 372 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 06.02.2025 року включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 строком на два місяці обов`язки, передбачені п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за викликом до Святошинського районного суду міста Києва;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді діє до 06.02.2025 року включно та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1