ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/633/25 Справа № 215/5486/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

засудженого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2021 року, на невідбутий строк - 10 місяців 30 днів.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення - у зв`язку з цим подання про умовно-дострокове звільнення слід задовольнити.

З вказаною ухвалою суду не погодився прокурор ОСОБА_6 та оскаржив в апеляційному порядку. В обґрунтування вказує, що судом залишено без уваги факт того, що згідно матеріалів про умовно-дострокове звільнення, поданих Державною установою «Криворізька установа виконання покарань (№3)» відносно ОСОБА_7 , засуджений був зарахований до штату відділення соціально-психологічної служби з господарського обслуговування установи для подальшого відбування покарання та призначено днювальним відділення СПС, в подальшому призначений на посаду підсобного робітника обслуговуючого персоналу. При цьому, при оцінюванні адміністрацією установи засудженого щодо ступеня виправлення, сумлінне дотримання засудженим трудової дисципліни, оцінено негативно. Зазначає, що передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого. Вважає, що такої поведінки засудженого ОСОБА_7 не вбачається, оскільки за весь час відбуття покарання він має лише два заохочення - у 2022 та 2024 роках, які не носять системний характер, а отже не вказують на виправлення особи. Вказує, що адміністрацією установи проведено оцінку ризиків вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та зазначено, що засуджений ОСОБА_8 має лише середній ризик до вчинення повторного кримінального правопорушення, а отже своєю поведінкою не довів своє виправлення. Вважає, що відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому судом передчасно прийнято рішення про умовно-до строкове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим судове рішення підлягає скасуванню. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання Державної Установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку сторін по справі, прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається із матеріалів справи вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2021 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.06.2020 і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Початок відбуття строку покарання - 19.04.2022, кінець - 19.10.2025.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому правовими орієнтирами Верховного суду України, викладеними у Постанові Пленуму від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом Закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що засуджений сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 , що призвело до неналежної оцінки всіх даних в сукупності.

Так, суд першої інстанції не надав належну оцінку, що згідно матеріалів про умовно-дострокове звільнення, поданих Державною установою «Криворізька установа виконання покарань (№3)» відносно ОСОБА_7 , засуджений був зарахований до штату відділення соціально-психологічної служби з господарського обслуговування установи для подальшого відбування покарання та призначено днювальним відділення СПС, в подальшому призначений на посаду підсобного робітника обслуговуючого персоналу. При цьому, при оцінюванні адміністрацією установи засудженого щодо ступеня виправлення, сумлінне дотримання засудженим трудової дисципліни, оцінено негативно.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього та його бездоганної поведінки.

Колегія суддів акцентує увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженого ОСОБА_7 на протязі всього строку відбування покарання колегією суддів не встановлено. Оскільки за весь час відбуття покарання він має лише два заохочення - у 2022 та 2024 роках, які не носять системний характер, а отже не вказують на виправлення особи.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженого призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

Адміністрацією установи проведено оцінку ризиків вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та зазначено, що засуджений ОСОБА_8 має лише середній ризик до вчинення повторного кримінального правопорушення, а отже своєю поведінкою не довів своє виправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є невірними та необґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні подання начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» на засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково скасувати.

У задоволені подання начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» на засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді