Номер провадження: 11-сс/813/388/25
Справа № 509/330/25 1-кс/509/193/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 24.01.2025 якою в межах к/п №0000047 від 07.11.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Межова Межівського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, одруженого, працюючого вчителем індивідуального навчання Одеської спеціальної школи №75 Одеської міської ради, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 28.02.2025, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 28.02.2025 відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- клопотання слідчого було розглянуто незаконним складом суду, оскільки був порушений порядок автоматизованого розподілу, зокрема був порушений принцип випадковості при визначенні судді. Так, як вбачається із зазначеної у звіті інформації всі 7 суддів Овідіопольського райсуду є слідчими суддями, однак під час автоматизованого розподілу клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 фактично лише суддя ОСОБА_1 був включений у автоматизований розподіл;

- клопотання слідчого, яке було підтримане прокурором не містить належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 . Окрім того, поза увагою суду залишилось те, що відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України затримання особи є заходом забезпечення кримінального провадження, а не слідчою дією, при цьому ч. 2 ст. 93 КПК України не передбачено можливості збирання доказів шляхом застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вилучення бланків за місцем проживання ОСОБА_8 не свідчить про його вину у вчиненні будь якого кримінального правопорушення, оскільки перебувають у вільному продажі. Водночас, системна протиправна діяльність ОСОБА_8 будь-якими доказами не доведена;

- слідчим суддею не враховано, що ухвалою Кіровського райсуду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 було закрито провадження по справі №203/2062/17 відносно ОСОБА_8 у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання обвинувачення. У межах вказаного кримінального провадження підозрюваним була внесена застава, розмір якої був помірним для нього та його сім`ї. Покладених на нього обов`язків ОСОБА_8 не порушував;

- клопотання слідчого містить необґрунтоване посилання на ухвалу слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 15.01.2025, яка була скасована апеляційним судом;

- підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має місці соціальні зв`язки, працює.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2025 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримала доводи своєї апеляційної скарги у повному обсязі та просила її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти її задоволення.

Апеляційним судом вживалися заходи для забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_8 у судовому засіданні призначеному на 26.02.2025, однак на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення з ДУ «ОСІ» відповідно до якого ОСОБА_8 вибув до Приморського райсуду м. Одеси для участі у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом із тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона зазначеним вище вимогам відповідає не у повній мірі, оскільки є не вмотивованою, з огляду на таке.

Що стосується аргументів захисника з приводу допущених порушень в суді 1-ої інстанції під час автоматизованого розподілу клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ч. 3 ст. 35 КПК України визначено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, яке надано апеляційному суду, відповідно до рішення загальних зборів суддів Овідіопольського райсуду Одеської обл. №1 від 21.01.2025 резолютивна частина рішення зборів суддів Овідіопольського райсуду Одеської обл. №11 від 16.12.2024 викладена у такій редакції: «обрати слідчого суддю ОСОБА_10 , а в разі його виключення із автоматичного розподілу запасними слідчими суддями є судді за наступною черговістю: ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з 21.12.2024 по 20.12.2025.

Водночас, суддя ОСОБА_10 перебував у відпустці з 03.02.2025 по 16.03.2025.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради Суддів України від 02.04.2015за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів).

Відтак, автоматизований розподіл клопотання відбувся у відповідності із рішеннями зборів суддів, при цьому, в межах розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу, колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку внутрішні рішенням зборів суддів Овідіопольського райсуду Одеської обл.

Стосовно доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, колегія судів приходить до таких висновків.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_16 , під час проходження військової служби отримав травму голови та коліна, за результатами чого, лікарями Військового шпиталю А 2407, йому поставлено діагноз розрив медіального меніска, та як наслідок у останнього виникли підстави для проходження Військово-лікарської комісії для вирішення питання щодо придатності до військової служби.

В подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 19.10.2024, ОСОБА_8 , дізнався про законне бажання ОСОБА_16 щодо проходження Військово-лікарської комісії для визначення стану придатності до військової служби, у зв`язку з чим у ОСОБА_8 , у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.10.2024 виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та поєднуючи свої дії з вимаганням, 19.10.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_16 у месенджері «WhatsApp» та вході розмови з останнім повідомив йому, що він, ОСОБА_8 , знає про бажання ОСОБА_16 у проходженні ВЛК та володіє знаннями щодо етапів і порядку проходження ВЛК та може йому допомогти у пришвидшенні проходження процедури ВЛК та в подальшому 01.11.2024, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, повторно здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_16 у месенджері «WhatsApp» та вході розмови з останнім повідомив, що крім вказаних під час попередньої розмови документів йому необхідно додатково надати чотири фотокартки, а також грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, за вплив на посадових осіб, а саме лікарів, членів Військово-лікарської комісії для прийняття останніми рішення про непридатність ОСОБА_16 до військової служби та не створення штучних перешкод при проходженні ОСОБА_16 . Військово-лікарської комісії, а у разі відмови в наданні такої вигоди особисто для ОСОБА_8 погрожуючи негативними наслідками для ОСОБА_16 у вигляді не отримання останнім постанови ВЛК про непридатність до військової служби.

Надалі, 26.11.2024, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного плану спрямованого на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та поєднуючи свої дії з вимаганням, шляхом здійснення телефонного дзвінка у месенджері «WhatsApp», повідомив ОСОБА_16 про необхідність зустрічі 27.11.2024 у кав`ярні «CoffeeOcean», що розташована по вул.Маршала Говорова, 7 у м.Одеса для обговорення деталей проходження ОСОБА_16 ВЛК та отримання останнім постанови ВЛК про непридатність до військової служби та 27.11.2024 близько о 17 год. перебуваючи у кав`ярні «CoffeeOcean», що розташована по вул. Маршала Говорова,7 у м. Одеса, зустрівся із ОСОБА_16 та в ході розмови ОСОБА_8 повторно повідомив ОСОБА_16 , про те, що ОСОБА_8 володіє можливістю впливу на прийняття рішення посадовими особами ВЛК на предмет отримання ОСОБА_16 постанови ВЛК про непридатність до військової служби.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого умислу на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та поєднуючи свої дії з вимаганням, 28.11.2024, попередньо узгодивши з ОСОБА_16 місце зустрічі за адресою м. Одеса, вул. Успенська, 4, на території Свято-Архангело-Михайлівського жіночого монастирю о 12-59 год. зустрівшись із ОСОБА_16 за узгодженою адресою вчергове повідомив ОСОБА_16 про необхідність дотримання вказівок ОСОБА_8 , гарантував отримання постанови ВЛК у зав`язку з наявністю зв`язків у місці отримання постанови ВЛК та погрожував негативними наслідками для ОСОБА_16 у вигляді не отримання останнім постанови ВЛК про непридатність до військової служби у разі спроби самостійного проходження ВЛК, після чого, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_16 неправомірну вигоду у сумі 25 000 доларів США, (що відповідно до даних НБУ станом на дату отримання складало 1039750 грн.) за вчинення ним в інтересах ОСОБА_16 дій, а саме за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме достовірно невстановлених уповноважених осіб, які входять до складу Військово-лікарської комісії та не створення штучних перешкод при проходженні ОСОБА_16 . Військово-лікарської комісії.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколом затримання ОСОБА_8 у порядку ст. 208 КПК України, в ході якого буди вилучені грошові кошти, протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході проведення якого були вилучені 33 бланки посвідчень.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відтак, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд, зокрема у контексті тверджень захисника з приводу того, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не є належною процесуальною формою збирання доказів, тому посилання суду на протокол затримання ОСОБА_8 , як на джерело доказів не можливо визнати законним та обґрунтованим зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів на підставі аналізу матеріалів справи приходить до висновку про те, що у вказаному кримінальному провадженні мають місце ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_18 у разі визнання його винуватим. Аналізуючи наявність ризику переховування підозрюваного, апеляційний суд також враховує викладені у клопотанні слідчого відомості з приводу того, що в ході досудового розслідування перевіряється факт працевлаштування ОСОБА_8 у навчальному закладі Одеська спеціалізована школа №75, оскільки вказані документи імовірно використовуються ним для ухилення від призову до військової служби.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд також враховує зазначені у клопотанні відомості з приводу того, що ОСОБА_8 імовірно займається інкримінованою злочинною діяльність тривалий час, кількість вилучених у підозрюваного бланків посвідчень, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5) ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Що стосується розміру застави, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 зазначеної ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення: особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_8 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у сумі 908 400 грн.

Апеляційний суд зауважує, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також враховує, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 , скерований до суду для розгляду.

Окрім того, апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, відповідно до якої зі спливом часу наявні ризики протиправної поведінки підозрюваної/обвинуваченої особи зменшуються.

Більш того, колегією суддів було встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 було закрито провадження по справі №203/2062/17 відносно ОСОБА_8 , у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання обвинувачення, що свідчить про те, що на даний момент він не притягується до кримінальної відповідальності та є не судимою особою.

Зазначена обставина була підтверджена документально стороною захисту однак безпідставно не була врахована слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відтак, апеляційний суд враховує тяжкість інкримінованого злочину, його специфіку, наявність ризиків, відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 та приходить до висновку про те, що на теперішній час застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Окрім того, апеляційним судом було встановлено, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали містить істотні суперечності, які є безумовними підставами для її скасування.

Так, задовольняючи клопотання слідчого ОСОБА_9 про продовження строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком до 28.02.2025, слідчий суддя у четвертому абзаці резолютивної частини ували безпідставно зазначив, що вона припиняє свою дію 27.02.2025 о 00-00 год. Зазначені розбіжності викликають труднощі у відрахуванні строку утримання ОСОБА_8 під вартою.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.02.2025, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 24.01.2025 якою в межах к/п №0000047 від 07.11.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 28.02.2025, із визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. Розгон К.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 28.02.2025.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 26.02.2025, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У разі внесення застави за підозрюваного ОСОБА_8 , негайно звільнити його з-під варти та покласти на нього строком до 28.02.2025 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з Одеської обл. без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4