Справа № 644/ 8282 /24
н.п. 1-кп/644/ 233 /25
В И Р О К

іменем України

19 березня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000057 від 13.09.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого без офіційного працевлаштування, раніше судимого, останній раз вироком Харківського апеляційного суду від 13.10.2020 року за ч. 2 ст. 15, ч .2 ст. 185, ч .2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 13.05.2024 року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

30.08.2024 приблизно о 22:30 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 через незамкнені вхідні двері, незаконно проник до помешкання ОСОБА_6 та його співмешканців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а саме до кімнати АДРЕСА_3 , де побачив належне ОСОБА_6 майно. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день ОСОБА_5 впевнившись, що його дії носять таємний характер та мешканці кімнати сплять, близько о 22:35 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, взяв з шафи, майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia» модель «С22 ТА-1533 DS 2|64», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 2477,03 гривень; одну пару зимових черевиків марки «McKinley» модель «Копа V MID AQX М 417276», 41 розміру, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1963,00 гривень; одну пару навушників марки «ColorWay» модель «TWS-3 Earbuds Black», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 832,42 гривень; електробритву марки «VGR» модель «V-387», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 707,76 гривень; акустичну систему чорного кольору марки «Promate» модель «Capsule 2», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 711,91 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6692,12 гривень.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову заяву про свою згоду щодо проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Згідно заяви потерпілого матеріальна шкода завдана злочином йому відшкодована, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Прокурор та обвинувачений також вважали за доцільне розглянути справу в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття у вчиненому злочині, яке проявилося у фактичному визнанні своєї вини, в осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій та добровільне відшкодування потерпілому спричиненої шкоди у повному обсязі, а також активне сприяння розкриттю злочину та судовому розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз 13.10.2020 рокуХарківським апеляційним судом за ч. 2 ст. 15, ч .2 ст. 185, ч .2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 13.05.2024 року з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» у зв`язку з відбуттям строку покарання.

ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, працює без офіційного працевлаштування, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає, має постійне місце проживання за яким характеризується задовільно, страждає на тяжке захворювання після проведеної операції, а саме: порушена аневризма лівої зовнішньої здухвинної артерії, ускладнена кровотечею, хронічна анемія ІІ ступеня.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, яка вважала за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні йому покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим і співмірним вчиненому злочину.

Суд вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, та призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, суд враховує наступні обставини: наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, який свою вину не заперечував, жалкує про вчинене, засуджує свої дії та просить надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, які на думку суду свідчать про усвідомлення ним протизаконності вчинених злочинних дій.

За правилами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення судових товарознавчих експертиз.

Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертиз судом не розглядалося.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття призначеного йому за вироком покарання звільнити з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт на майно, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.09.2024 року по справі № 644/7876/24, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази: одну пару зимових черевиків марки «McKinley» модель «Копа V MID AQX М 417276», 41 розміру, фірмову коробку від мобільного телефону марки «Nokia» модель «С22 ТА-1533 DS 2|64», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1