Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1748/25
Провадження №1-кп/523/1029/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001557 від 7.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Монастирок Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого неофіційно, раніше судимого:

- 13.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеса за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 21.11.2023 року за відбуттям покарання.

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2 КК України, -

Встановив:

На початку травня 2024 року, більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись у Пересипському районі м. Одеси, діючи повторно навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи мобільний термінал марки «Infinix Smart 8x6525» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який підключений до всесвітньої мережі «Інтернет», створив в соціальній мережі Facebook (доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_2 ) обліковий запис (акаунт), у якому від вигаданими анкетними даними розмістив оголошення щодо продажу дров, вказавши в оголошенні власні мобільні номери НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , при цьому в дійсності не маючи досвіду та наміру виконувати взяті на себе зобов`язання.

В подальшому, 23.09.2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, в телефонній розмові з громадянкою ОСОБА_5 , яка зателефонувала за вказаним в оголошенні номером НОМЕР_3 щодо покупки дров, повідомив останній про умови попередньої оплати або повної оплати на банківську картку, емітованої АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 , запевняючи про чесність укладеної угоди, при цьому заздалегідь не маючи наміру та досвіду виконувати взяті на себе зобов`язання щодо виконання замовлення. На наступний день, 24.09.2024 року о 9:30 годині, ОСОБА_5 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, добровільно здійснила через мобільний додаток «Приват 24» зі своєї банківської картки передоплату за неіснуючий товар у сумі 5000 гривень на банківську картку № НОМЕР_6 , тим самим ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, належних потерпілій, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд шляхом зняття 24.09.2024р. о 10:32 годині готівки через банкомат у Пересипському районі м. Одеса, спричинивши своїми протиправними діями ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 5000 гривень.

Крім цього, 7.11.2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, в телефонній розмові з громадянином ОСОБА_7 , який зателефонував за вказаним в оголошенні номером НОМЕР_4 з питання покупки дров, повідомив останньому про необхідність попередньої оплати або повної оплати на банківську картку, запевняючи у чесності укладеної угоди, при цьому заздалегідь не маючи наміру та досвіду виконувати взяті на себе зобов`язання щодо виконання замовлення, після чого за допомогою мобільного месенджеру «Viber» відправив ОСОБА_7 номер банківського карткового рахунку, емітованого АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 . У той же день, 7.11.2024 року о 15:04 годині, ОСОБА_7 , нічого не підозрюючи, будучи введеним в оману, добровільно здійснив через мобільний додаток «Приват 24» зі своєї банківської картки передоплату за неіснуючий товар у сумі 3425 гривень на банківську картку № НОМЕР_7 , тим самим ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, належних потерпілому, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд шляхом здійснення 8.11.2024 року покупки в магазині «Траш», розташованому по вул. Миколаївська дорога, 299 у м. Одеса, спричинивши своїми протиправними діями ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3425 гривень.

Крім цього, 15.11.2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, в телефонній розмові з громадянкою ОСОБА_9 , яка зателефонувала за вказаним в оголошенні номером НОМЕР_4 щодо покупки дров, повідомив останній про необхідність попередньої оплати або повної оплати на банківську картку, запевняючи у чесності укладеної угоди, при цьому заздалегідь не маючи наміру та досвіду виконувати взяті на себе зобов`язання щодо виконання замовлення, після чого за допомогою мобільного месенджеру «Viber» відправив ОСОБА_9 номер банківського карткового рахунку, емітованого АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_10 . У той же день, 15.11.2024 року о 16:54 годині, ОСОБА_9 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, добровільно здійснила через мобільний додаток «Приват 24» зі своєї банківської картки передоплату за неіснуючий товар у сумі 2550 гривень та 16.11.2024 року о 13:39 годині ще 2700 гривень на банківську картку № НОМЕР_8 , тим самим ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, належних потерпілій, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд шляхом переказу отриманих коштів на банківську картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_10 , з якої потім 16.11.2024 року виконав оплату послуг на інтернет ресурсі «ТікТок», спричинивши своїми протиправними діями ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 5250 гривень.

Крім цього, 19.11.2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, в телефонній розмові з громадянкою ОСОБА_11 , яка зателефонувала за вказаним в оголошенні номером НОМЕР_4 щодо покупки дров, повідомив останній про необхідність попередньої оплати або повної оплати на банківську картку, запевняючи у чесності укладеної угоди, при цьому в дійсності не маючи наміру та досвіду виконувати взяті на себе зобов`язання щодо виконання замовлення, після чого вказав ОСОБА_11 номери банківських карткових рахунків, емітованих АТ «Пумб» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_12 та АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_10 . У той же день, 19.11.2024 року о 10:51 годині, ОСОБА_11 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, через мобільний додаток «Приват 24» зі своєї банківської картки відправила грошові кошти у розмірі 2350 гривень на банківську картку АТ «Пумб» № НОМЕР_10 в якості передоплати за товар. Крім цього, ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, попросила свою знайому ОСОБА_13 здійснити відправку грошових коштів зі своєї банківської картки через мобільний додаток «Приват 24» у сумі 3450 гривень, на що остання погодилася, здійснивши 20.11.2024 року о 11:52 годині переказ на банківський картковий рахунок АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_11 в якості передоплати за неіснуючий товар у вказаній сумі. Також ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, не підозрюючи про реальні наміри ОСОБА_4 , попросила свою знайому ОСОБА_14 відправити зі своєї банківської картки через мобільний додаток «Приват 24» грошові кошти у сумі 4400 гривень, на що остання не відмовилися, виконавши 22.11.2024 року о 12:57 годині переказ на банківський картковий рахунок АТ «Пумб» № НОМЕР_10 в якості передоплати за неіснуючий товар у зазначеній сумі, тим самим ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 , в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд шляхом зняття готівки 21.11.2024р. о 13:26 год. та 25.11.2024р. о 14:04 год. через банкомат «CAOD8706», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд.297, спричинивши своїми протиправними діями ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 10200 гривень.

Крім цього, 22.11.2024 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, в телефонній розмові з громадянкою ОСОБА_15 , яка зателефонувала за вказаним в оголошенні номером НОМЕР_4 щодо покупки дров, повідомив останній про необхідність попередньої оплати або повної оплати на банківську картку, запевняючи у чесності укладеної угоди, при цьому заздалегідь не маючи наміру та досвіду виконувати взяті на себе зобов`язання щодо виконання замовлення, після чого вказав ОСОБА_15 номер банківського карткового рахунку, емітованого АТ «Пумб» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_12 . У той же день, 22.11.2024 року о 14:04 годині, ОСОБА_15 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, через мобільний додаток «Приват 24» зі своєї банківської картки відправила грошові кошти у розмірі 7500 гривень на банківську картку № НОМЕР_10 в якості передоплати за неіснуючий товар, тим самим ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_15 , в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд шляхом зняття готівки 25.11.2024р. о 14:04 год. через банкомат «CAOD8706», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд.297, спричинивши своїми протиправними діями ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 7500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю у пред`явленому йому обвинуваченні, вказуючи, що з метою заробити гроші обманним шляхом на початку травня 2024 року у соціальній мережі «Фейсбук» виставив оголошення щодо продажу та доставки колотих дров, також розмістивши фото, вказуючи свій номер мобільного телефону, насправді не маючи наміру виконувати замовлення. Йому подзвонило п`ятеро людей, в розмові з якими він повідомляв номер банківських карток, які придбав за допомогою Інтернет. Потерпілі, нічого не підозрюючи, переводили на банківські картки грошові кошти в якості передоплати за його послуги, суми були різними, від 3000 до 7000 гривень, точно сказати не може, але далі нічого не відбувалося, таким чином у період часу 23.09.2024р., з 7.11.2024р. по 22.11.2024р., обманувши потерпілих, заволодів належними їм грошовими коштами, якими розпорядився на власний розсуд, підтверджуючи, що викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності.

Вину визнає повністю, не заперечуючи фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень та не оспорюючи кваліфікацію дій, щиро розкаюється, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, пояснюючи причину своїх вчинків тяжким матеріальним становищем, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, зробив висновки, стверджуючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде. Позовні вимоги потерпілих визнає повністю, висловлюючи бажання щодо відшкодування завданого збитку.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілих, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисні кримінальні правопорушення, передбачені ст.190 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за сукупності тотожних епізодів від 23.09.2024р., 7.11.2024р., 15.11.2024р., 19.11.2024р., 22.11.2024р. за кваліфікуючими ознаками, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчинених ним діянь, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але відбув покарання повністю, про що свідчить спец. вимога УІТ ГУНП в Одеській області, наданої стороною обвинувачення та долученої до матеріалів судового провадження, наявні міцні соціальні зв`язки, місце мешкання, за яким задовільно характеризується дільничним, на обліках не перебуває, працює неофіційно вантажником на Привозі, його особисте негативне ставлення до скоєного, бажання вести законослухняний спосіб життя, відсутність тяжких наслідків, виходячи з історії кримінальних правопорушень до скоєння злочинів його спонукало тяжке матеріальне становище, просив вибачення за вчинене, що говорить про усвідомлення своєї провини та каяття.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачене ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси була постановлена ухвала за №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/182/25) від 21.01.2025р., якою був накладений арешт на мобільний телефон марки «Infinix Smart 8x6525» в корпусі світло-блакитного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сім-картами оператора ПрАТ «Водафон» НОМЕР_12 , НОМЕР_4 та банківські картки АТ «Пумб» № НОМЕР_10 , АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_13 ; також ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса за №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/3803/24) від 9.12.2024р. був накладений арешт на мобільний телефон марки «Honor 8X» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_14 , імей2: НОМЕР_15 з сім-картами операторів «Київстар» НОМЕР_16 та «Водафон» НОМЕР_17 та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса за №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/3804/24) від 9.12.2024р. був накладений на майно, вилученого в ході обшуку 5.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , a саме сім-картку оператора «Водафон» з мобільним номером НОМЕР_12 , конверт білого кольору на ім`я ОСОБА_6 зі штрих-кодом НОМЕР_21 для зберігання банківської картки; банківську картку «А-банк» № НОМЕР_18 ; сім-тримач оператора «Київстар» з номером НОМЕР_19 ; банківську картку АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_20 .

Статтею 174 ч.ч.1,4 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/3803/24) від 9.12.2024р. за №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/3804/24) від 9.12.2024р., №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/182/25) від 21.01.2025р. про накладення арешту на тимчасове вилучене майно після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_4 втрачає статус обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна.

При цьому речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Infinix Smart 8x6525» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №0025 від 27.01.2025р., після набрання вироком чинності підлягає переведенню у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. При вирішенні даного питання суд вбачає підстави для застосування відповідно ст.ст.96-1, 96-2 ч.1 п.4 КК України спеціальної конфіскації, оскільки даний мобільний телефон використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, дана обставина ніким із учасників процесу не заперечувалася.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Honor 8X» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_14 , імей2: НОМЕР_15 , який добровільно був виданий ОСОБА_16 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , який зберігається в камері схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №0026 від 27.01.2025р. після набрання вироком чинності підлягає поверненню за належністю - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інші речові докази, вилучених у ході обшуку - банківські картки АТ «Пумб» № НОМЕР_10 , АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_13 , сім-картку оператора «Водафон» з мобільним номером НОМЕР_12 , конверт білого кольору на ім`я ОСОБА_6 зі штрих-кодом НОМЕР_21 для зберігання банківської картки; банківську картку «А-банк» № НОМЕР_18 ; сім-тримач оператора «Київстар» з номером НОМЕР_19 ; банківську картку АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_20 , які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій за №0025, №0026 від 27.01.2025р. після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за 0001557 від 7.10.2024 року до обвинувального акту не долучались, суду лише були надані документи щодо речових доказів та характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 .

Також з`ясовано, що під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_11 був пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення на її користь невідшкодованої матеріальної шкоди у розмірі 10200 гривень, а також цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення на її користь завданого матеріального збитку у розмірі 5000 гривень; цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення на його користь матеріального збитку у розмірі 3425 гривень; цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 про стягнення на її користь завданого матеріального збитку у розмірі 7500 гривень; цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення на її користь матеріального збитку у розмірі 5250 гривень внаслідок вчинених кримінальних правопорушень.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Вказана потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 сума матеріального збитку доведена матеріалами провадження, не заперечувалася обвинуваченим, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне цивільні позови потерпілих щодо компенсації не відшкодованої матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі відповідно вказаних позовних вимог.

Таким чином, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням санкції ст.190 ч.2 КК України та вимог цього ж Кодексу, суд, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчинених кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєних діянь, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_4 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, просив вибачення, має бажання вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, але як з`ясовано не працевлаштований, що в свою чергу за відсутності постійних джерел доходів унеможливлює призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі, передбаченого санкцією вищезазначеної статті, а за відсутності офіційного місця роботи не вбачається підстав для застосування такого виду покарання як виправні роботи, на думку суду позбавлення волі є не доцільним, з огляду на викладене, зважаючи на позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд дійшов до переконання, що міра покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням до ОСОБА_4 ст.ст.75, 76 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також при призначенні покарання суд приймає до уваги, що вказані злочини є тотожними, усі вчинені проти власності та не мають самостійної окремої санкції за епізодами злочинної діяльності, тобто підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.190 ч.2 КК України та не утворюють тієї сукупності злочинів, які дають підстави для застосування ч.1 ст.70 КК України.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обрився. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем фактичного проживання засудженого.

Ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/3803/24) від 9.12.2024р., №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/3804/24) від 9.12.2024р., №523/17995/24 (Пр.№1-кс/523/182/25) від 21.01.2025р., якими був накладений арешт на вилучене майно - скасувати за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Infinix Smart 8x6525» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №0025 від 27.01.2025р., після набрання вироком чинності - перевести у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку з застосуванням спеціальної конфіскації відповідно ст.ст.96-1, 96-2 ч.1 п.4 КК України.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Honor 8X» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_14 , імей2: НОМЕР_15 , який зберігається в камері схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №0026 від 27.01.2025р. після набрання вироком чинності - повернути за належністю - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази - банківські картки АТ «Пумб» № НОМЕР_10 , АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_13 , сім-картку оператора «Водафон» з мобільним номером НОМЕР_12 , конверт білого кольору на ім`я ОСОБА_6 зі штрих-кодом НОМЕР_21 для зберігання банківської картки; банківську картку «А-банк» № НОМЕР_18 ; сім-тримач оператора «Київстар» з номером НОМЕР_19 ; банківську картку АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_20 , які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій за №0025, №0026 від 27.01.2025р. після набрання вироком чинності - знищити.

Виконання вироку в даній частині щодо долі речових доказів покласти на ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, контроль за виконанням - на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 - процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0001557 від 7.10.2024 року.

Цивільні позови ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілих завданої матеріальної шкоди - задовольнити у повному обсязі за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричиненого матеріального збитку у сумі 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричиненого матеріального збитку у сумі 3425 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спричиненого матеріального збитку у сумі 5250 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спричиненого матеріального збитку у сумі 10200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , спричиненого матеріального збитку у сумі 7500 гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1