Справа №613/745/24 Провадження № 1-кп/613/56/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0001278 від 05 листопада 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 04 листопада 2023, близько 23.30 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Охтирка-Богодухів» зі сторони м. Охтирка в напрямку м. Богодухів зі швидкістю 75-80 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, на відстані 500 м. від повороту у напрямку с. Полкова Микитівка, Богодухівського району Харківської області по ходу свого руху, діючи необережно, не переконавшись у безпеці своїх дій, обрав такі прийоми керування автомобілем, при яких допустив втрату контролю над керуванням вказаного автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.9 (а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті чого виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу свого руху узбіччя, з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевого відбійника. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який на момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритої тупої травми грудної клітини, закритої тупої травми органів черевної порожнини, множинних відкритих переломів кінцівок з розчавленням їх м`яких тканин та частково з їх ампутацією, від чого настала його смерть.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 .

Своє клопотання мотивує тим, що 15 листопада 2024 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до 15 січня 2025 року включно, заборонивши у період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КПК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від суду. Обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання не зможе запобігти вищезазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, який є тяжким та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам особи переховуватися від суду у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував. Просив покласти на нього обов`язок у виді заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його співмешканка, ОСОБА_8 , з дитиною, ОСОБА_9 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 проти клопотання не заперечував. Зазначив, що сторона захисту розуміє наслідки порушення обов`язків, покладених на обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, підтримала захисника обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що 15 листопада 2024 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до 15 січня 2025 року включно, заборонивши у період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26.07.2001).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи що ризики передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжуються існувати, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, те що він раніше не судимий, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, є неможливим, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном до 13 березня 2025 року включно, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також враховуючи, що ОСОБА_6 пояснив, що хоче проживати разом зі співмешканкою та своєю дитиною за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання доходу для повноцінного забезпечення своєї родини всім необхідним, суд вважає за необхідне продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , заборонивши у період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 331, 371- 372, 492 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, до 13 березня 2025 року включно, заборонивши у період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним покладенням обов`язків:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками;

- здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя