Справа № 297/1101/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Берегове скаргу ОСОБА_3 про бездіяльності слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2025 до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшла скарга ОСОБА_3 про бездіяльності слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначено, що 28.03.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 120 КК України.

31.03.2025 року в приміщенні Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, з причини невнесення відомостей до ЄРДР, черговим не було видано йому витяг по заяві від 28.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення за ст. 120 КК України.

Вказана заява про вчинення кримінального правопорушення зареєстрована Берегівським РВП ГУНП в Закарпатській області до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкового номеру ЄО №2536 від 28.03.2025 року.

У судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, однак, 02.04.2025 року подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області у судове засідання не з`явився. 02.04.2025 року подав клопотання про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволені скарги, оскільки підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 306 КПК України регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування. Частина третя вказаної статті встановлює, зокрема, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1)скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2)зобов`язання припинити дію;

3)зобов`язання вчинити певну дію;

4)відмову у задоволенні скарги.

Із системного аналізу норм КПК України слідує висновок, що за предметом правового регулювання ст. 307 КПК України є спеціальною щодо повноважень слідчого судді і такою не встановлено можливість прийняття рішення про залишення скарги без розгляду з підстав відсутності особи, яка її подала.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ "Надточій проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що справедливий судовий розгляд має ґрунтуватись на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача або прокурора в судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги.

А відтак, з огляду на рівність процесуальних можливостей сторін у кримінальному провадженні відсутність скаржника в судовому засіданні не може бути перешкодою для прийняття слідчим суддею відповідного процесуального рішення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу ОСОБА_3 у відсутності скаржника та слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, скарга мотивована тим, що 28.03.2025 року скаржником ОСОБА_3 було здійснено виклик на лінію 102 за адресою м. Берегове, пл. Героїв, який повідомив про те, що має намір вчинити самогубство шляхом голодування та його змусили це зробити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , та подано заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення кваліфікованого за ст. 120 КК України, однак станом на 31.03.2025 року відомості про кримінальне правопорушення не були внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим було порушено ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 214 КПК слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов?язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Виходячи зі змісту ст. 214 КПК, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об?єктивна та суб?єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об?єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов?язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Поряд з цим, слідчий суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об?єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов?язково внесені до ЄРДР. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року (справа №556/450/18), у якій зазначено: "..слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім?ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...".

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов?язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України в ч. 1 ст. 214 не встановлює обов?язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до СРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, викладеній вище.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про бездіяльності слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8