УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 Справа №607/660/25 Провадження №1-кс/607/289/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання представника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 від 13.01.2025 про скасування арешту та повернення вилучених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 із клопотанням в якому просить: скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.09.2024 у справі № 607/20578/24 в рамках кримінального провадження № 0000114 від 09.03.2024, на грошові кошти в сумі 9200 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 та зобов`язати уповноважених слідчих групи слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_5 вилучені під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 9200 доларів США.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 вказує, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 24.09.2024 у справі № 607/20589/24 (кримінальне провадження № 0000114 від 09.03.2024) задоволено клопотання слідчого та серед іншого накладено арешт на грошові кошти в сумі 9200 доларів США, які були тимчасово вилучені під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 .

Разом з тим заявник вважає, що арешт вилучених грошових коштів в сумі 9200 доларів США є необґрунтованим, оскільки звертаючись із клопотанням про арешт майна орган досудового розслідування не надав будь-яких доказів того, що кошти в сумі 9200 доларів США є знаряддям злочину (містяться явні сліди) або, що за їх допомогою вчинявся злочин, при цьому виключно формально, без будь-якого мотивування послався на постанову про визнання вказаного майна речовим доказом. Також, відсутні будь-які докази, що вилученні ОСОБА_5 грошові кошти були отриманні ним внаслідок вчинення будь-якого злочину. Кошти не використовувалися і не були залучені для здійснення негласної слідчої (розшукової) дії і не були передані особами у кримінальному провадженні для вручення ОСОБА_5 чи отриманні останнім безпосередньо від вчинення злочину, не були ідентифіковані для їх виявлення і вилучення. Відтак на думку заявника, орган досудового розслідування передчасно зробив висновок про отримання грошових коштів внаслідок нібито незаконної діяльності ОСОБА_5 і в подальшому помилково відніс їх до речових доказів, що послужило для необґрунтованого і безпідставного накладення арешту на вказане майно.

Заявник зауважує, що версія органу досудового розслідування, що кошти, які були вилученні у ОСОБА_5 , останній отримав за сприяння іншим особам в незаконному перетині державного кордону України, є неспроможною, оскільки відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_5 інкримінується тільки один епізод отримання невстановленого розміру грошових коштів, який мав місце ще в 31.03.2024, за понад п`ять місяців до проведення обшуку. Окрім того, обшук у житлі ОСОБА_5 здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.09.2024, із змісту якої слідує, що орган досудового розслідування не просив дозволу на відшукування та вилучення будь-яких грошових коштів, а слідчий суддя відповідно такого дозволу не надавав. Зазначене свідчить про те, що у органу досудового розслідування не було підстав вважати, що у ОСОБА_5 наявні будь-які грошові кошти, які можуть мати значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Водночас, долучені до даного клопотання докази підтверджують добросовісності набуття ОСОБА_5 вказаних грошових коштів, а докази протилежного відсутні.

З огляду на викладені обставини, заявник просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав у ньому викладених.

Прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання, оскільки вилучені кошти визнанні речовими доказами та підтверджують вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Окрім цього, 20.09.2024 ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у тому числі у виді конфіскації майна. Відтак, з метою збереження речових доказів та предмету конфіскації, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно зі ст. 174 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду.

Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку на власника майна. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Викладене свідчить про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України. Відтак саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба.

При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.09.2024 у справі № 607/20585/24, клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , задоволено частково. Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000114 від 09.03.2024 з поміж іншого на кошти в сумі 9200 доларів США.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, 20.09.2024 старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_7 від 07.09.2024, проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в результаті якого з виявлено та вилучено в тому числі кошти в сумі 9200 доларів США. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 20.09.2024 вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000114. Відтак, з метою забезпечення збереження речового доказу та для запобігання ризикам його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчим суддею накладено арешт.

В обґрунтування клопотання про скасування арешту майна адвокат ОСОБА_3 зазначив, що на арешт накладений необґрунтовано, оскільки ОСОБА_5 добросовісно набув вказані кошти в сумі 9200 доларів США, а докази того, що вказані кошти є знаряддям злочину (містяться явні сліди) або, що за їх допомогою вчинявся злочин, або ж, що вони були отриманні ОСОБА_5 внаслідок вчинення будь-якого злочину відсутні.

Частини 1, 2 ст. 84 КПК України визначають, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

За змістом ст. 26, 42, 64-2, 174 КПК України саме власник майна має довести, те що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, чи те, що арешт накладений необґрунтовано.

Так, на підтвердження добросовісності набуття ОСОБА_5 коштів в сумі 9200 доларів США, адвокатом додано до клопотання лист РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-П-295 о/п від 31.10.2024, згідно якого 24.10.2023 транспортний засіб VOLKSWAGEN BEETLE, н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 був перереєстрований на нового власника. Вартість транспортного засобу згідно договору купівлі продажу становить 200 000 грн.

Також, до матеріалів справи долучено виписку із банківського рахунку ОСОБА_5 відкритого у АТ КБ «Приватбанк», з якого вбачається, що 11.03.2024 на рахунок ОСОБА_5 було зараховано кошти у розмірі 192 950 грн, внаслідок продажу транспортного засобу.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що вищевказані докази вказують, що кошти, які були отримані ОСОБА_5 від продажу транспортних засобів, виражені у національній валюті гривня, натомість 20.09.2024 в ході обушку за місцем проживання ОСОБА_5 були вилучені кошти у валюті долари США. При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_5 придбав за отриманні від продажу транспортних засобів кошти долари США, які зберігались за місцем його проживання, до матеріалів клопотання не долучено та у судовому засіданні слідчому судді не подано.

Більше того, слідчий суддя звертає увагу, що продаж транспортного засобу VOLKSWAGEN BEETLE, н.з. НОМЕР_1 за ціною 200 000 грн був здійснений ОСОБА_5 24.10.2023, тобто майже за рік до проведеного обшуку, в ході якого вилучено кошти в сумі 9200 доларів США, а відтак у слідчого судді відсутні підстави вважати, що саме кошти, які були отримані від продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN BEETLE, н.з. НОМЕР_1 зберігались за місцем проживання ОСОБА_5 на момент проведення обшуку.

З приводу посилань адвоката на відсутність доказів того, що вказані кошти є знаряддям злочину (містяться явні сліди) або, що за їх допомогою вчинявся злочин, або ж, що вони були отриманні ОСОБА_9 внаслідок вчинення будь-якого злочину, то слідчий суддя зазначає наступне.

Так, 20.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів для усунення перешкод, вчинених за попередньою змовою групою осіб, повторно та з корисливих мотивів.

Як вбачається із змісту пред`явленої підозри, органом досудового розслідування з поміж іншого встановлено, що 31.03.2024 з метою подальшого незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_5 прибув в м. Тернопіль, де 02.04.2024 о 12:34 при зустрічі із останнім передав йому грошові кошти за організацію та сприяння йому в незаконному перетині державного кордону України поза межами пункту пропуску.

Вказані обставини на думку слідчого судді даються підстави вважати, що кошти в сумі 9200 доларів США, які були вилучені 20.09.2024 в ході обушку за місцем проживання ОСОБА_5 були отримані останнім злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а відтак такі належать до речових доказів, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, заявником при зверненні до суду не доведено обставин, на які він посилається у своєму клопотанні, оскільки долучені документи в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування та обставин, викладених в ухвалі про накладенні арешту.

Також слідчий суддя звертає увагу, що питання обґрунтованості накладеного арешту на вищезазначені кошти вже досліджувалося слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду, зокрема ухвалою слідчого судді від 11.11.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту із вказаних коштів.

Враховуючи, що заявником у клопотанні та доданими до клопотання доказами не доведено, що арешт на кошти в сумі 9200 доларів США накладений необґрунтовано, відтак з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.

Керуючись ст. 22, 26, 64-2, 84, 132, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 від 13.01.2025 про скасування арешту та повернення вилучених коштів відмовити.

Копію ухвали направити адвокату ОСОБА_3 , прокурору відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 для відому.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1