ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2628/24 Справа № 202/1199/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

в режимі відеоконференції:

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001330 від 30.10.2015 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_8 , прокурора групи прокурорів ОСОБА_13 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 рокущодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, не зареєстрований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, не працюючого, студента 4-го курсу ДРПБК м. Дніпропетровська, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка не працює, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187КК України, -

ВСТАНОВИЛА:.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити провадження у цій частині.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, яке за правилами ст. 12 КК України є нетяжким злочином, було вчинене ОСОБА_7 28.09.2015 р., а відтак за ним збіг строк притягнення до кримінальної відповідальності, що тягне закриття кримінального провадження у цій частині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , просить оскаржуваний вирок суду змінити, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_12 до строку відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.01.2021 року до 25.06.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом не враховано, що у вказаний період ОСОБА_12 утримувався в ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 в м. Дніпро для участі у судовому розгляді даного кримінального правопорушення, а відтак до цього періоду підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

В апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_7 захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що вказаний вирок суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та ухвалений передчасно, оскільки в ході судового розгляду судом першої інстанції не встановлено всіх фактичних обставин вчинення злочину, не в повній мірі досліджено докази, не вивчено особи підсудних та зроблені неправильні висновки щодо об`єктивних обставин, які мали місце, що суттєво вплинуло на правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та взагалі на висновки про наявність або відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, невідповідність своїх висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Суд, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для його висновків, не взяв до уваги той факт, що не встановлений та не знайшов жодним чином свого підтвердження факт взагалі наявності мотиву та умислу у ОСОБА_7 на вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно, не з`ясувавши всі обставини вказаних подій, у тому числі з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись лише на суперечливі докази, відкинувши та не проаналізувавши докази, які істотно могли вплинути на його висновки, виніс безпідставний, необґрунтований та невмотивований вирок, який має бути скасований, а у кримінальному провадженні має бути призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що суд в обгрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_7 послався на показання свідків, які до суду не з`явилися і допитані не були, а також з їх показань неможливо дійти висновку про те, що цей обвинувачений поза розумним сумнівом брав участь у скоєнні злочинів.

Крім того вказує, що судом не враховано наявності у ОСОБА_7 малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_8 захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що вказаний вирок суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та ухвалений передчасно, оскільки в ході судового розгляду судом першої інстанції не встановлено всіх фактичних обставин вчинення злочину, не в повній мірі досліджено докази, не вивчено особи підсудних та зроблені неправильні висновки щодо об`єктивних обставин, які мали місце, що суттєво вплинуло на правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та взагалі на висновки про наявність або відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, невідповідність своїх висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та допущене істотне порушення кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Зазначає, що суд в обгрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_8 послався на показання потерпілих, які до суду не з`явилися і допитані не були, а також з їх показань неможливо дійти висновку про те, що ця обвинувачена вчиняла будь-які активні дії, спрямовані на вчинення злочину. Крім того, показання ОСОБА_8 повністю збігаються із показаннями інших обвинувачених та не суперечать показанням свідків та потерпілих.

Також суд, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин, не взяв до уваги відомості, які спростовують наявність у діях ОСОБА_8 ознак інкримінованого злочину, а саме наявність в неї з собою достатніх грошових коштів, її бажання та намагання через короткий проміжок часу потрапити додому, її появу на місці скоєння злочину через те, що вона почула звук розбиття вітрини.

Крім того вказує, що судом не враховано наявність у ОСОБА_8 малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обгрунтування своїх вимог наводить доводи, ідентичні викладеним в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 в інтересах той самої обвинуваченої, а також вказує, що в порушення вимог КПК України судом особисто та безпосередньо ані показання потерпілих, ані показання свідків не сприймались. Натомість суд обмежився тим, що заслухав записи аудіофіксації показань останніх з попереднього судового розгляду та на підставі цього прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у інкримінованому правопорушенні.

Оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_12 покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

За правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 152 КК України, остаточно призначено ОСОБА_12 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 вирішено рахувати відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року, а саме з 10 червня 2019 року

Зарахувано ОСОБА_12 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29.09.2015 року по 20.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29.09.2015 року по 20.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено їй покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29.09.2015 року по 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено за те, що останні за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, у невстановлений час, з корисливих мотивів, вступили між собою у злочинну змову з метою незаконного заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів вирішили використати пістолети, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілих насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я, та маски типу «балаклава».

Так, 28.09.2015 року приблизно о 21:40 годин, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів здійснили напад на приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К, який належить ОСОБА_14 .

При цьому ОСОБА_12 , який діяв узгоджено з іншими обвинуваченими, з використанням зброї, яку тримав у руках, а саме металевого предмету, ззовні схожого на бойовий пістолет, направив його у бік потерпілої ОСОБА_15 та наказав віддати грошові кошти. В цей час потерпіла ОСОБА_15 , яка сприймала реально погрозу пістолетом, як загрозу її життю та здоров`ю, не стала чинити опору і підкорилася вимогам нападника.

В цей час ОСОБА_7 , який діяв узгоджено з іншими обвинуваченими, з використанням зброї, яку тримав у руках, а саме металевого предмету, ззовні схожого на бойовий пістолет, наніс потерпілому ОСОБА_16 не менше 2 ударів металевим предметом в область голови, не менше 3 ударів рукою, зжатою у кулак, в область обличчя, та не менше 2 ударів ногою в голову. За своїм характером виявлені у ОСОБА_16 тілесні ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більш як три тижні (21 день). Після чого ОСОБА_7 заволодів його грошовими коштами у сумі 47 гривень.

Далі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обшукали приміщення магазину, розташованого за вищевказаною адресою, з метою виявлення та заволодіння матеріальними цінностями, в результаті якого виявили та заволоділи чужим майном:

- потерпілої ОСОБА_15 , а саме:

- мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі S-650, вартістю 1640 гривень;

-сім-карткою оператора мобільного зв`язку МТС, на рахунку якої знаходилось 15 гривень;

-сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальних збитків на загальну суму 1655 гривень;

- потерпілої ОСОБА_14 , а саме:

- грошовими коштами в сумі 182 гривні;

- розчинною кавою марки «Jacobs Monarch», 65 гр., 1 шт., вартістю 62,33 грн.;

- шоколадним батончиком «Nestle KitKat», вагою 40 гр., 2 шт., вартістю 19,94 грн.;

- цукерками «M&M's» по 40 гр. кожна, 2 шт., вартістю 15,86 грн.;

- жувальними гумками «Eclipse», 7 шт., вартістю 75,25 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 355,38 грн;

- потерпілого ОСОБА_16 , а саме:

- грошовими коштами у сумі 47 гривень.

Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, своїми діями заподіяли потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1655 гривень, потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 355,38 грн., потерпілому ОСОБА_16 на суму 47 грн., а всього на суму 2057,38 гривень.

Крім того, 28.09.2015 року ОСОБА_7 умисно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі металевий кастет, виготовлений саморобним способом.

28.09.2015 року, о 23 год.20 хв., у дворі будинку № 16 по вул. Комунарівській Ленінського району м. Дніпропетровська, працівниками міліції був проведений огляд речей ОСОБА_7 , в ході якого в лівій боковій кишені спортивної кофти, одягненої на останньому, було виявлено та вилучено предмет з металу сірого кольору з чотирма отворами, який є холодною ударно-дробильною зброєю - кастетом, виготовленим саморобним способом. Зазначений кастет є холодною зброєю ударно-дробильної дії, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Також в невстановлений час ОСОБА_12 з корисливих мотивів, вступив у злочину змову з невстановленою особою з метою незаконного заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_12 та невстановлена особа, з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів вирішили використати пістолети, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілих насильства небезпечного для їх життя та здоров`я та масок типу «балаклава».

08.09.2015 року приблизно о 23:50 годин, ОСОБА_12 , разом з невстановленою особою, умисно, узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів здійснив напад на приміщення АЗС № 5, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 292, яка належить ТОВ «Адамант Ойл». Використовуючи зброю, яку останні тримали в руках, а саме металеві предмети, ззовні схожі на бойові пістолети, вони направили їх у бік потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та наказали віддати грошові кошти. В цей час, потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які сприймали реально погрозу пістолетом, як загрозу їх життю та здоров`ю, не стали чинити опору, а навпаки прохали ОСОБА_12 та невстановлену слідством особу не стріляти в них.

Далі ОСОБА_12 , разом з невстановленою особою, стали обшукувати приміщення АЗС № 5 з метою виявлення та заволодіння матеріальними цінностями, в наслідок якого виявили та заволоділи чужим майном:

- потерпілої ОСОБА_17 , а саме:

- шкіряною сумкою чорного кольору, з однієї сторони із смугастим малюнком у вигляді «зебри», що не становить матеріальної цінності;

- банківськими пластиковими картками «Приватбанк», 2 шт., на рахунках яких грошових коштів не було;

- мобільним телефоном «Alcatel» невстановленої вартості;

- грошовими коштами в сумі 870 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальних збитків на загальну суму 870 гривень;

- потерпілої ОСОБА_18 , а саме:

- мобільним телефоном «LG» моделі «Е510», вартістю 670 грн.;

- грошовими коштами в сумі 200 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальних збитків на загальну суму 970 гривень;

- майном ТОВ «Адамант Ойл», а саме:

- грошовими коштами в сумі 1011,18 грн.,

- цигарками «Монте Карло Блу», у кількості 5 шт., вартістю 15,22 грн., на загальну суму 76,10 грн.;

- цигарками «Вінстон Классік», у кількості 7 шт., вартістю 18,90 грн., на загальну суму 132,30 грн.;

- цигарками «Собраніє КС Голд», у кількості 20 шт., вартістю 28,87 грн., на загальну суму 577,40 грн., спричинивши ТОВ «Адамант Ойл» матеріальних збитків на загальну суму 1796,98 грн.

Після цього ОСОБА_12 разом з невстановленою слідством особою з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 870 гривень, потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 970 грн., ТОВ «Адамант Ойл» матеріальну шкоду на загальну суму 1796,98 грн., всього на суму 3636.98 гривень.

Крім того, в невстановлений час, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , а також інші невстановлені особи, з корисливих мотивів, вступили у злочину змову з метою незаконного заволодіння майном, шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів вирішили використати пістолети, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілих насильства небезпечного для їх життя та здоров`я та маски типу «балаклава».

Так, 24.09.2015 року приблизно о 00:00 годин, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, умисно, узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, здійснили напад шляхом проникнення до квартири АДРЕСА_4 , за місцем мешкання гр. ОСОБА_19 .

З використанням зброї, яку тримали в руках, а саме металевих предметів, ззовні схожих на бойові пістолети, направили їх у бік потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , наказавши віддати грошові кошти. В цей час, потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які сприймали реально погрозу пістолетом як загрозу їх життю та здоров`ю, не стали чинити опору, а навпаки прохали ОСОБА_12 та ОСОБА_7 не стріляти в них.

Далі ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 стали обшукувати приміщення квартири АДРЕСА_5 , розташованої за вище вказаною адресою, з метою виявлення та заволодіння матеріальними цінностями, в результаті якого виявили та заволоділи наступним чужим майном:

- потерпілого ОСОБА_19 , а саме:

- грошовими коштами у сумі 2500 грн.;

- мобільним телефоном «PRESTIGIO» з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» з а/н НОМЕР_1 , корпус темного кольору, вартістю 300 грн.;

- мобільним телефоном «SONY ERICSSON» з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» з а/н НОМЕР_2 , корпус темно-синього кольору, вартістю 400 грн.;

- мобільним телефоном «IPHONE 3GS» з вмонтованою пам`яттю обємом 16 Гб, корпус чорного кольору, вартістю 1010,00 грн.;

- фотоапаратом «Sony», 14 мп., корпус темно-бежевого кольору, в матер`яному чохлі, з USB-перехідником, вартістю 500 грн.;

- планшетним комп`ютером «PRESTIGIO», корпус темного кольору, вартістю 300 грн.;

- портативним DVD-плеєром, корпус сріблястого кольору з зарядним пристроєм, вартістю 1263,20 грн.;

- сумкою (барсеткою) чоловічою, шкіряною, чорного кольору, вартістю 350 грн., в якій знаходились документи: водійське посвідчення на його ім`я, довіреність на ВАЗ з закінченим терміном дії, страховий поліс на автомобіль «Тойота-Кемрі», д/н НОМЕР_3 , з закінченим терміном дії, ксерокопія паспорту на його ім`я, пластикова картка банка «ВТБ» без грошових коштів на рахунку, пропуск на заправку на автомобіль «Тойота-Кемрі», д/н НОМЕР_3 ;

- ножем розкладним, з коричневою рукояткою, зі зламаним кінцем леза, вартістю 200 грн.;

- битою дерев`яною, світлого кольору з чорними полосами, матеріальної цінності не становить, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальних збитків на загальну суму 6823,2 грн.,

- потерпілої ОСОБА_20 , а саме:

- грошовими коштами у сумі 37 грн.;

- зв`язкою ключів від її квартири, які матеріальної цінності не становлять, спричинивши потерпілій ОСОБА_20 матеріальних збитків на загальну суму 37 грн.

Після цього ОСОБА_12 , разом з ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 6823,2 гривень, потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 37 грн., всього на суму 6860,2 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачених та захисників, які на задоволенні апеляційних скарг сторони захисту наполягали з викладених у них підстав, апеляційну скаргу прокурора підтримали частково, а саме щодо закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України; прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, посилаючись на їх безпідставність;перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, згідно із ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в їх скоєнні. Вина цих обвинувачених підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, яким суд дав належну правову оцінку з точки зору їх належності, допустимості та взаємозв`язку.

Натомість доводи апеляційної скарг захисників випливають з власного тлумачення ними норм процесуального закону та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів, головною мірою з формальних процесуальних міркувань, що не стосуються їх суті та фактичних обставин, які ними підтверджуються. При цьому оцінка і тлумачення таких доказів здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність. Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційні доводи в цілому повторюють доводи сторони захисту, висловлені у межах судового розгляду в суді першої інстанції, які були досліджені, проаналізовані у вироку та грунтовно відкинуті як неспроможні.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що обвинуваченням охоплюються три окремих епізоди злочинної діяльності, а саме розбійні напади, вчинені:

-08.09.2015 року ОСОБА_12 та не встановленою особою на приміщення АЗС № 5 ТОВ «Адамант Ойл» по вул. Томській, 292 у м. Дніпро;

-24.09.2015 року ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та іншими не встановленими особами на квартиру АДРЕСА_4 ;

-28.09.2015 року ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на приміщення продуктового магазину по бульвару Рубіновому, 5-К у м. Дніпро, безпосередньо після вчинення якого обвинувачених було затримано.

Зважаючи на те, що ОСОБА_12 та його захисником винуватість цього обвинуваченого, встановлені щодо нього фактичні обставини справи, законність та справедливість за видом та розміром призначеного йому покарання не оспорюються, колегією суддів на підставі ст. 404 КПК України вирок суду в частині, що стосується епізоду від 08.09.2015 року, не переглядається, а за епізодами 24.09.2015 року та 28.09.2015 року не переглядається в частині, що стосується цього обвинуваченого.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеності винуватості цього обвинуваченого у скоєному, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень в сукупності та взаємозв`язку, та дійшов вмотивованого висновку про винність обвинуваченого у його вчиненні, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини.

За епізодом вчинення 28.09.2015 року нападу на приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К, який належить ОСОБА_14 , стороною захисту була висунута версія про те, що у вказаний день ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_21 та ОСОБА_8 гуляли на ж/м Комунар. Коли ОСОБА_8 відійшла поспілкуватися по телефону, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_21 зайшли у приміщення магазину, де між ОСОБА_7 та відвідувачем почалася бійка. Коли ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_21 виходить із магазину, то прослідував за останнім. На вулиці вони наздогнали ОСОБА_8 та пішли далі, але в арці їх затримала охорона.

Вказана версія повністю спростовується, а винуватість ОСОБА_7 за цим епізодом поза розумним сумнівом підтверджується зокрема наступними доказами:

-Протоколами огляду місця події від 29.09.2015 року, згідно із якими при огляді рюкзаку ОСОБА_8 та особистих речей ОСОБА_21 були виявлені речі, вилучені останніми під час нападу на продуктовий магазин за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К, зокрема товари із наліпленими стікерами-цінниками, телефон Lenovo, належний потерпілій ОСОБА_15 , а також три балаклави, металеве монтування, предмет схожий на револьвер «Flober 4мм», предмет схожий на пістолет НОМЕР_4 , ніж з дерев`яною рукояткою, металевий складний ніж, металевий ніж, металевий ніж (метелик) а також в ОСОБА_7 було виявлено металевий предмет з металу сірого кольору, що має чотири отвори для пальців;

-Протоколом огляду місця події від 29.09.2015 року, відповідно до якого був оглянутий магазин «Продукти» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рубинова, 5-к. В ході огляду було встановлено обстановку в магазині після нападу, а також були виявлені та вилучені слід пальця руки та слід речовини бурого кольору;

-Актом інвентаризації ОСОБА_14 від 29.09.2015 року, згідно із яким було виявлено нестачу грошових коштів на суму 182 грн. та товарів на суму 386, 50 грн.;

-Показаннями потерпілої ОСОБА_15 , яка зазначила, що вона працює продавцем в магазині «Продукти». 29.09.2015 року вона перебувала на робочому місці, де також був ОСОБА_16 , який пив каву. В цей час забігли троє в масках. Перший був з пістолетом та закричав «Усі на підлогу», другий розбив вітрину, а третя дівчина, зачинила двері. Молоді люди вимагали гроші, потім один з них відвів її за вітрину та стояв біля неї. Інший хлопець в цей час бив покупця ОСОБА_16 , який вже був в крові. Як зрозуміла потерпіла за голосом, третьою була дівчина, яка обшукувала приміщення магазину. Перед виходом дівчина, за проханням інших, перевірила, чи немає нікого на вулиці, після чого нападники пішли. Трохи пізніше до магазину прийшли ОСОБА_22 і ОСОБА_23 .. Потерпіла їм розповіла, що сталося та ОСОБА_23 пішов слідкувати за нападниками, а ОСОБА_22 залишилась в магазині. Потім ОСОБА_23 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_22 та повідомив місце перебування нападників, просив переказати його охоронцям, коли вони приїдуть. Коли приїхала охорона, потерпіла їм вказала місце перебування молодих людей, які здійснили напад на магазин;

-Показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який зазначив, що восени 2015 року, точну дату згадати він не може, близько 21-40 год. він зайшов випити каву в магазин «Продукти», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рубінова, 5-к. Він спілкувався з продавцем, коли забігли троє людей в масках з криками, що це пограбування. Його вдарили по голові, скоріше за все металевим предметом, та він впав на підлогу, потім відповз до терміналу, де його знову вдарили по голові. Третьою серед нападників була дівчина, яка кричала « ОСОБА_24 , подивись там, подивись там», після чого молоді люди обшукали його та забрали близько 40 гривень. У одного з чоловіків він бачив пістолет чорного кольору, іншого чоловіка майже не бачив;

-Показаннями свідка ОСОБА_23 , який зазначив, що 28.09.2015 близько 22 год. він разом з ОСОБА_22 йшли в сторону магазину по вул. Рубінова, 5-к в м. Дніпропетровську та побачив як через дитячу площадку бігли троє в балаклавах та темній одежі. Потім підійшли до ОСОБА_15 , вона сказала, що їх пограбували. Він пішов за нападниками та побачив, як вони в кінці провулку, на відстані 100-150 м від магазину перевдягались. Він слідкував за ними приблизно 20 хвилин. В цей час в телефонній розмові повідомив свою дівчину ОСОБА_22 , яка в магазині з продавцем чекали охорону, про місце знаходження нападників, а саме: двір будинку АДРЕСА_6 . Пізніше чоловіки з охоронного агентства «Леон» затримали нападників, серед них була одна дівчина, обличчя якої свідок не бачив. У нападників знайшли балаклави, які він бачив на відстані 30 м., також чув звук падіння металевого предмету, з чого зробив висновок, що в них при собі була зброя;

-Показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які повністю узгоджуються із показаннями потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_23 , та їх підтверджують.

Підстав для обмови обвинувачених потерпілими та свідками судом не встановлено, останні попереджались про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів та їх покази є послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.

З вищенаведених та інших досліджених судом доказів вбачається, що всі троє обвинувачених приймали участь у скоєнні розбійного нападу на приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К, діяли спільно та узгоджено для досягнення спільної злочинної мети, а відтак винуватість ОСОБА_7 за цим епізодом є доведеною.

Свою причетність до епізоду вчинення 24.09.2015 року разом з ОСОБА_12 та іншими не встановленими особами нападу на квартиру на квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_7 заперечував, втім його винуватість у цій частині поза розумним сумнівом підтверджується зокрема наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що 24.09.2015 року, ввечері, близько 22-23 год., він з дружиною та її подругою ОСОБА_20 сидів вдома, за адресою: АДРЕСА_7 . Подруга вийшла в коридор, а потім повернулась з двома хлопцями в масках, в руках яких були пістолети. Нападники були хлопцями до 30 років. Один більш міцної статури. Вони вдарили його, потім ще декілька раз електрошокером. Нападники між собою спілкувались шепотом, а з третім по рації та останній заходив ненадовго. Коли нападники зв`язували ОСОБА_19 руки, він вирвався від чого гучно впав стіл. Чоловіки перебували в квартирі хвилин 15-20, забрали телефони, гроші, портативний DVD-плеєр, барсетку з документами та планшет. В міліцію він не звертався. Через 2-3 тижні до нього додому прийшли співробітники міліції;

- показаннями потерпілої ОСОБА_20 , яка під час допиту показала, що 24.09.2015 року вона була вдома у ОСОБА_19 .. ОСОБА_20 вийшла попалити в під`їзд. В цей час незнайомці з пістолетами в руках схватили її за волосся та потягли назад до квартири. Двоє чоловіків зайшли одразу, а третій піднявся пізніше. Потерпіла ОСОБА_20 лежала в коридорі, пізніше її та ОСОБА_27 відвели до ванної кімнати. Вона чула удари в кімнаті, де був ОСОБА_19 . В квартирі незнайомці перебували хвилин 15-20, потім дуже гучно впав стіл та вони пішли;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні показав, що працює в ломбарді за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова 10. Восени 2015 року, точну дату свідок згадати не може, до нього прийшли двоє хлопців щоб продати мобільний телефон марки «Lenovo». В подальшому вказаних осіб він впізнавав за фото. При цьому більш точно події свідок не міг згадати у зв`язку з тривалим часом, який пройшов з моменту події та частим зверненням до ломбарду аналогічних осіб. Свідок зазначив, що бачив одного хлопця дуже добро, а іншого погано пам`ятає, оскільки він був в капюшоні;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.12.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_28 впізнав ОСОБА_7 як чоловіка який наприкінці вересня 2015 року продав йому мобільний телефон «Соні», мобільний телефон «Айфон» та портативний DVD-плеєр із зарядним пристроєм.

Доводи захисника щодо відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованих злочинів колегія суддів оцінює критично з огляду на вищенаведене, а також зважаючи на те, що вони полягають у переоцінці доказів, із наданням їм упередженої оцінки на користь сторони захисту. На переконання колегії суддів, оцінка, надана судом першої інстанції дослідженим доказам, як кожному із них, так і їх сукупності, є правильною та відповідає їх дійсному змісту.

Посилання захисника на те, що судом не було достовірно встановлено умисел ОСОБА_7 та мотив вчинення ним інкримінованих злочинів колегія суддів оцінює критично, оскільки апеляційні доводи у цій частині зводяться до висловлення міркувань загального характеру та заперечення безумовно доведених обставин. Натомість, на переконання колегії суддів, обсягом та характером дій цього обвинуваченого у межах обох інкримінованих йому епізодів наявність в нього прямого умислу на вчинення розбійних нападів із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, підтверджується поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом відомостей про особу цього обвинуваченого, а саме наявності в нього малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 , колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки доведеність винуватості останнього ними не спростовується. Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то за ч. 2 ст. 187 КК України було призначене у мінімальному розмірі, за ч. 3 ст. 187 КК України у розмірі, наближеному до мінімального, та за правилами ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а відтак це покарання не може вважатися суворим та не підлягає пом`якшенню з огляду на вказану обставину.

З огляду на викладене підстав для задоволення даної апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 , колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, посилання захисника на недоведеність винуватості останньої спростовуються тими самим доказами, що детально проаналізовані вище при дослідженні доводів апеляційного скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 щодо епізоду вчинення 28.09.2015 року розбійного нападу на приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К, який належить ОСОБА_14 .

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно із показаннями потерпілих за цим епізодом ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , всі троє нападників, одна із них дівчина, забігли до приміщення магазину одночасно, при цьому всі вони були одягнуті в маски.

Роль дівчини під час нападу зводилася до того, що після потрапляння нападників до приміщення магазину вона зачинила двері; у подальшому обшукувала магазин з метою пошуку цінного майна, при цьому згідно із показаннями потерпілого ОСОБА_16 вона кричала « ОСОБА_24 , подивись там, подивись там»; перед виходом нападників з приміщення магазину дівчина, за проханням інших, перевірила, чи немає нікого на вулиці, після чого нападники пішли.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_23 , останній бачив, як всі троє обвинувачених після вчинення нападу бігли через дитячий майданчик, при цьому всі вони були у балаклавах та темному одязі. Він пішов за нападниками та побачив, як вони в кінці провулку, на відстані 100-150 м від магазину перевдягались.

Безпосередньо після цього ОСОБА_8 була затримана разом з іншими нападниками, при цьому в них було вилучено три балаклави, а в її рюкзаку були виявлені речі, якими обвинувачені заволоділи під час нападу.

На переконання колегії суддів, наведеними обставинами поза розумним сумнівом спростовується версія сторони захисту про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, а її винність в обсязі пред`явленого обвинувачення є повністю доведеною.

Посилання захисника на те, що судом не було достовірно встановлено умисел ОСОБА_8 та мотив вчинення нею інкримінованого злочину, колегія суддів оцінює критично, оскільки апеляційні доводи у цій частині зводяться до висловлення міркувань загального характеру та заперечення безумовно доведених обставин. Натомість, на переконання колегії суддів, обсягом та характером дій цієї обвинуваченої у межах вчинення нападу на приміщення продуктового магазину, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий 5-К, наявність в неї прямого умислу на вчинення розбійного нападу із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, яка і була досягнута, підтверджується поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом відомостей про особу цієї обвинуваченої, а саме наявності в неї малолітньої дитини, колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки доведеність винуватості останньої ними не спростовується. Що стосується покарання ОСОБА_8 , то воно було призначене у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України. Підстав для його пом`якшення, що у даному випадку є можливим виключно із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає з огляду на невизнання цією обвинуваченою своєї вини, що свідчить про відсутність в неї каяття та розуміння свої провини, та відсутність декількох обставин, які б пом`якшували її покарання та істотно знижували ступень суспільної небезпеки вчиненого діяння.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів на вбачає підстав для задоволення даної апеляційної скарги.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 що головною мірою є ідентичними за змістом викладеним у скарзі захисника ОСОБА_10 в інтересах цієї обвинуваченої, колегія суддів вважає їх неспроможними із тих самих підстав, що наведені вище.

Що стосується посилання цього апелянта на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у зв`язку із тим, що судом не були безпосередньо допитані свідки та потерпілі, то із ним суд апеляційної інстанції не може погодитись.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду суд здійснив усі необхідні та можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання потерпілих та свідків, про що свідчить неодноразове надсилання повідомлень на адресу останніх, постановлення ухвал про привід, про встановлення місця їх перебування, які результатів не дали.

У зв`язку із цим за клопотанням сторони обвинувачення та за згодою сторони захисту у межах судового розгляду були досліджені технічні записи допитів потерпілих та свідків в судових засіданнях, які відбулись у період з 25.03.2016 року по 23.01.2017 року, на яких, зокрема, зафіксовані вільні пояснення, запитання та відповіді під час перехресного допиту, що дало суду можливість не лише сприймати зміст їх показань, але й спостерігати манеру їх поведінки під час допиту і робити висновки для оцінки їх достовірності. Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не були позбавлені можливості при дослідженні аудіозаписів та інших доказів звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно із якими суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, та не може обгрунтовувати своє рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, не можуть тлумачитись як безумовна заборона використання показань, які особи давали іншому складу суду у тій же справі, запис яких був безпосередньо досліджений даним складом суду у судовому засіданні за участю всіх сторін, у тому випадку, якщо безпосередній допит цих осіб даним складом суду є об`єктивно неможливим.

При цьому колегія суддів враховує, що допит вказаних осіб попереднім складом суду першої інстанції був здійснений у судовому засіданні, із забезпеченням сторонам можливості здійснити їх перехресний допит, яким останні скористалися. Під час судового розгляду судом першої інстанції не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час минулого розгляду і які б вимагали повторного безпосереднього допиту потерпілих та свідків.

Також приймаються до уваги правові позиції Верховного Суду щодо дослідження та оцінки доказів, викладені зокрема у постанові від 19 листопада 2019 року, справа № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18), та у постанові від 17 жовтня 2023 року, справа № 638/18452/17.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 .

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 щодо зарахування у строк відбування покарання періоду утримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою 29.09.2015 року до 20.12.2018 року та з 27.01.2021 року до дня набранням вироком законної сили, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Так, інкриміновані йому кримінальні правопорушення ОСОБА_12 вчинив на протязі вересня 2015 року, а відтак за правилами ст. 5 КК України при зарахуванні йому строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, згідно із якими зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, при цьому до строку попереднього ув`язнення включається зокрема строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_12 , будучи затриманим у ньому 29.09.2015 року, утримувався під вартою до 20.12.2018 року, що становить 3 роки 2 місяці та 17 днів.

Також ухвалою суду від 27.01.2021 року (т. 5 а.с. 15, 16) ОСОБА_12 для участі у розгляді даного кримінального провадження було тимчасове залишено в ДУ ДУВП № 4 УДпС в Дніпропетровській області, де він утримувався до дня набрання вироком законної сили, що становить 3 роки 10 місяців та 5 днів.

За правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII ці періоди належить вважати строком попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, які підлягають зарахуванню до строку відбуття ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, при призначенні остаточного покарання за цим вироком було враховане за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання за попереднім вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України, а відтак покарання, відбуте за вказаним вироком у період з 10.06.2019 року до 26.01.2021 року, що складає 1 рік 7 місяців та 16 днів, підлягає зарахуванню до строку відбуття остаточного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Здійснивши вищенаведені зарахування не у повному обсязі, суд першої інстанції припустився істотного порушення вимог закону про кримінальну відповідальність, яке підлягає усуненню у межах повноважень суду апеляційної інстанції. З метою остаточного врегулювання цього питання колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України вийти за межі апеляційних вимог, оскільки прийняття такого рішення тягне поліпшення становища обвинуваченого.

З огляду на те, що у зв`язку із зарахуванням строку попереднього ув`язнення на даний час ОСОБА_12 відбуто більший строк покарання у виді позбавлення волі, ніж йому остаточно призначений до відбуття, цього обвинуваченого належить вважати таким, що повністю відбув покарання, та звільнити його з-під варти.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог закону про кримінальну відповідальність в частині не застосування положень ст. 49 КК України колегія суддів вважає їх обгрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 13.12.2005 року Про практику застосування судами України

законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування строку давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, законодавцем передбачено перелік випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема за закінченням строків давності.

Цих вимог закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону суд першої інстанції не врахував, оскільки не застосував положення ст. 49 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню.

Як було встановлено під час апеляційного перегляду, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 засуджено зокрема за вчинення 28.09.2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за цей злочин сплинув 29.09.2020 року.

За таких обставин суду першої інстанції належало за наявності згоди ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити останнього від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 263 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження в цій частині закрити, а за відсутності такої згоди звільнити цього обвинуваченого від покарання, призначеного за вчинення вказаного злочину.

Не обговоривши та не вирішивши це питання, суд першої інстанції припустився істотного порушення вимог закону про кримінальну відповідальність, яке підлягає усуненню у межах повноважень суду апеляційної інстанції та апеляційних вимог прокурора.

У зв`язку із вищенаведеним, а також враховуючи, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 було роз`яснено підстави і наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього згідно із ст. 49 КК України, при цьому останній заперечень не висловив, на закриття провадження у цій частині із вказаної підстави погодився, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а допущене судом першої інстанції порушення підлягає усуненню шляхом скасування вироку в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України та закриття кримінального провадження у цій частиніна підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 417, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_13 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 року - скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винуватим та засудження за ч. 2 ст. 263 КК України, провадження у справі у цій частині закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 417, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

-за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч. 3 с. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією всього належного йому майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_12 у строк відбуття покарання періоди попереднього ув`язнення з 29.09.2015 року до 20.12.2018 року та з 27.01.2021 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_12 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року, у період з 10.06.2019 року до 26.01.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обвинуваченого ОСОБА_12 вважати таким, що повністю відбув призначене йому основне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, та звільнити з-під варти негайно.

В решті вирок суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: