КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івановичі Пулинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 04.03.2021, приблизно о 20 год.45 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Nissan LeafІ» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався та виїжджав з двору будинку № 3 по вул. Ольжича на проїзну частину вул.Ольжича в м.Києві. В цей час попереду ліворуч, на проїзній частині вул.Ольжича, перебував пішохід ОСОБА_9 , який рухався через проїзну частину вул.Ольжича у невстановленому місці для руху пішоходів, в зустрічному напрямку відносно руху автомобіля «Nissan LeafІ» днз НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 .

Під час руху обвинувачений ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 2.3 підпункту «б» та 10.1 Правил дорожнього руху України, які виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan LeafІ» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись та виїжджаючи з двору будинку № 3 по вул. Ольжича на проїзну частину вул. Ольжича в м. Києві. В цей час попереду ліворуч, на проїзній частині вул. Ольжича, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінив. Не переконавшись, що це буде небезпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, ОСОБА_6 став повертати ліворуч на проїзну частину вул. Ольжича для подальшого руху в напрямку пров. Бакинського, внаслідок чого 04.03.2021 приблизно о 20 год.45 хв. у м. Києві по вул. Ольжича напроти будинку № 3 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту травму лівої гомілки у вигляді уламкових переломів кісток лівої гомілки, які мають сполучення із зовнішнім середовищем; відкриту травму правої гомілки у вигляді уламкових переломів дистального метаепіфізу правої велико та малогомілкової кісток ( зі зміщенням уламків), які мають сполучення із зовнішнім середовищем через ушкоджені шкірні покрови правої гомілки. Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення вимог п.2.3 підпункт «б» та 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність правової кваліфікації, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням терміном 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що обвинувачений не визнав свою вину, що підтверджується журналами судових засідань та допитом останнього в суді. Звертає увагу, що обвинувачений не відшкодував шкоду у повному обсязі, а лише її частину у розмірі 20 000 грн. Зазначає, що суд у мотивувальній частині вироку жодним чином не вмотивував своє рішення не призначати додаткове покарання обвинуваченому.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, наявності обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття та добровільного відшкодування шкоди, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також позиції потерпілого, суд першої інстанції правильно визначив йому покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті, та обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Визнання судом щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідає матеріалам справи, з яких вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль та осуд своєї протиправної поведінки, вибачився перед потерпілим та, як зазначив потерпілий, добровільно відшкодував завдану шкоду і надав допомогу родині потерпілого.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, вирішуючи питання щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та виконання ним обов`язків, покладених на підставі ст.76 КК України, колегія суддів враховує позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого, який в ході судового та апеляційного розгляду належним чином виконував свої обов`язки щодо явки до суду, будь-яких порушень порядку в судовому засіданні не допускав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції жодним чином не вмотивував своє рішення не призначати додаткове покарання обвинуваченому не відповідають матеріалам провадження, оскільки мотивувальна частина вироку містить чіткі та логічні обґрунтування такого рішення, які колегія суддів вважає правильними.

Зокрема, суд правильно вказав, що потерпілий також порушив Правила дорожнього руху.

Також колегія суддів враховує твердження сторони захисту, що право керувати транспортними засобами пов`язане з роботою обвинуваченого, тобто є джерелом доходу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2023 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3