УХВАЛА

07 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 500/2050/15

Провадження № 51-1614 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 від 20 грудня 2024 року з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції і заявою, яка за змістом є касаційною скаргою, від 20 грудня 2024 року та з клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.

Відповідно до положень ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції; ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту касаційної скарги не зрозуміло, які саме рішення місцевого та/чи апеляційного судів ОСОБА_4 оскаржує у касаційному порядку, оскільки в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_4 посилається на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, а за змістом касаційної скарги, посилаючись на фактичні обставини справи, просить скасувати вирок суду від 17 січня 2023 року (назву суду не зазначає), повернути справу на досудове розслідування, й при цьому у тексті касаційної скарги не посилається на відповідну ухвалу апеляційного суду як на оскаржувану.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.

Всупереч викладеному ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає, у чому саме полягають допущені судом порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, тобто не наводить обґрунтування заявлених вимог.

До того ж згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватись з їх обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Сформульовані скаржником касаційні вимоги вказаним критеріям не відповідають.

Таким чином, ОСОБА_4 , звертаючись із касаційною скаргою, не зазначає вимоги стосовно конкретних судових рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій; нічого не вказує про те, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги з урахуванням положень ст. 436 КПК України.

Також положеннями ч. 5 ст. 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Однак ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги належним чином завірених копій оскаржуваних рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, колегія суддів позбавлена можливості встановити, які саме судові рішення місцевого та/чи апеляційного суду оскаржує ОСОБА_4 , а також перевірити дотримання ним вимог статей 424-426 КПК України при зверненні до суду з касаційною скаргою.

Зазначені порушення перешкоджають як вирішенню клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, так і вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Протягом визначеного строку ОСОБА_4 має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 від 20 грудня 2024 року з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження залишити без руху.

Надати ОСОБА_4 строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3