Справа № 944/5141/24
Провадження №1-кп/944/756/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

законних представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

психолога - ОСОБА_8

інспектора з ювенальної превенції Яворівського

РВП ГУ НП у Львівській області- ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого 18 липня 2024року внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000539 про обвинувачення неповнолітнього:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прилбичі Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України,з середньою освітою, студента 3-го курсу Новояворівського вищого професійного училища, за спеціальністю слюсар, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , який перевозив неповнолітнього пасажира ОСОБА_11 , близько 20:45 год.17 липня 2024 року, керуючи незареєстрованим мотоциклом марки «Lifan SR 220» без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись по вул. Визволителів в межах населеного пункту с. Терновиця Яворівського району Львівської області в напрямку до с. Прилбичі Яворівського району Львівської області, порушив чинні вимоги ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з подальшими змінами та доповненнями, а саме: р.1 п. 1.5, р.2 п.2.1(а), р.2 п.2.3(б, д), р.12 п.12.3, р.13 п.13.1, які виразилися в тому, що водій, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час руху не дотримався безпечної дистанції із попутнім транспортним засобом, який рухався попереду, не маючи перешкод для виявлення попутного транспортного засобу, який кермувальник спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду попутного транспортного засобу, здійснив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 внаслідок чого пасажир мотоцикла ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, а саме, множинні садна на верхніх та нижніх кінцівках, забійні рани в ділянці правого колінного суглобу, гематому селезінки, множинні переломи кісток лицевого скелету з переходом на основу черепу (велике та мале крило клиновидної кістки ліворуч), забій головного мозку із лівобічним гемосинусом, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, що підтверджується висновком№267/24 судово-медичного експерта ОСОБА_13 .

Своїми діями, неповнолітній ОСОБА_10 , порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто, вчиненнив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2ст.286ККУкраїни, визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно близько 20:45 год.17 липня 2024 року, він керуючи незареєстрованим мотоциклом марки «Lifan SR 220» без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перевозив неповнолітнього пасажира ОСОБА_11 , рухаючись по вул. Визволителів в межах населеного пункту с. Терновиця Яворівського району Львівської області в напрямку до с.Прилбичі Яворівського району Львівської області, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, та під час руху не дотримався безпечної дистанції із попутнім транспортним засобом, який рухався попереду, не маючи перешкод для виявлення попутного транспортного засобу, внаслідок чого, здійснив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , внаслідок чого, пасажир мотоцикла ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, та множинні садна. Просить суворо не карати, зважити на те, що він відшкодував потерпілому спричинену шкоду, потерпілий притензій до нього не має, активно сприяв у розкритті злочину, та являється неповнолітнім.

Потерпілий та законний представник потерпілого в судове засідання не з`явилися, скерували на адресу суду клопотання про розгляд даної справи у їх відсутності. При визначенні покарання покладаються на розсуд суду. Матеріальних претензій до обвинуваченого не мають.

З огляду на те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, а фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження,доведена повністю, а його дії за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковано вірно.

Згідно вимог ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_14 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, та відшкодування шкоди потерпілому.

Обставини, що обтяжують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вчинення неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким однак, вчинений не умисно а з необережності, що заподіяну потерпілому шкоду добровільно відшкодовано на стадії досудового розслідування, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, не є суспільно-небезпечною особою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, розкаявся, враховує пом`якшуюче покарання щире каяття (розкаяння), яке виразилось у тому, що обвинувачений повністю визнав свою провину, відшкодував спричинену шкоду те що кримінальне правопорушення вчинене неповнолітнім та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як слідує з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України у «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (далі - постанова Пленуму) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Пунктом 2 вказаної постанови Пленуму передбачено, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

При призначенні покарання неповнолітньому відповідно до ст. 103 КК крім обставин, передбачених у статтях 65 67 КК України, необхідно брати до уваги умови життя й виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.

Відповідно до Порядку реалізації Пілотного проекту щодо імплементації міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини, у практичну діяльність, затвердженого спільним наказом Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ, Міністерства юстиції України та Міністерства соціальної політики України від 01.06.2023 № 150/445/2077/5/187, на території Кіровоградської області запроваджено імплементацію міжнародних стандартів правосуддя, дружнього до дитини (далі Пілотний проект).

Згідно з пунктом 78 розділу X Пілотного проекту встановлено, що під час вирішення питання про відповідальність неповнолітнього, необхідно керуватися найкращими інтересами дитини, при цьому обирати заходи впливу, передусім ті, які мінімізують ризики для фізичного, розумового, соціального розвитку дитини та труднощів щодо її реінтеграції в суспільство, зокрема призначення покарання із застосуванням положеньстатті 69КК України, за наявності підстав, у тому числі щодо призначення більш мякого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 є студентом 3-го курсу Новояворівського вищого професійного училища, за спеціальністю слюсар за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, до виконання громадських доручень у навчальному закладі ставиться добре, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,і негативно ставиться до скоєного ним кримінального правопорушення.

Зі змісту досудової доповіді вбачається, що неповнолітній демонструє рішучість у намірах змінити власну поведінку, усвідомлює серйозність вчиненого ним кримінального правопорушення та шкодує про це, має визначені плани на майбутнє та високий рівень мотивації до виправлення.

Згідно з висновком уповноваженого органу пробації має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Суд враховує висновок досудової доповіді та погоджується з доводами прокурора, а також інших учасників судового розгляду про наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають всі підстави для застосування положень ч.1ст.69КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання зу межаж санкції ч. 2 ст. 286КК України із застосуванням положень, ч. 1 ст. 69 КК України у виді 90 годин громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, а також буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100КПКУкраїни.

Витрати пов`язані з проведенням судових інженерно-транспортних експертиз в даному провадженні, слід стягнути солідарно із законних представників ОСОБА_4 і.к. НОМЕР_2 та ОСОБА_5 і.к. НОМЕР_3 на користь держави.

Заходи забезпечення накладені на речові докази у вигляді арешту слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100,104, 369, 371, 373-374 КПКУкраїни, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 90(дев`яносто) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КК України, тривалість виконання даного виду покарання для неповнолітнього не може перевищувати двох годин на день, у вільний від навчання чи основної роботи час.

Речові докази, а саме:

-медичну картку стаціонарного хворого видану ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути ОСОБА_15 ;

-мотоцикл марки «Lifan SR 220», який відповідно до постанови слідчого Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області зберігається на території майданчика тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів-передати власнику;

-автомобіль марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 під який відповідно до постанови слідчого Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області зберігається на території майданчика тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів-передати власнику.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 на мотоцикл марки «Lifan SR 220», та автомобіль марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 які відповідно до постанови слідчого Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області зберігаються на території майданчика тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів-скасувати.

Стягнути солідарно із законних представників ОСОБА_4 і.к. НОМЕР_2 та ОСОБА_5 і.к. НОМЕР_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових інженерно-транспортних експертиз в сумі 18932(вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, законному представнику, та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1