КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурор - ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення вчинені у складі організованої групи чи злочинної організації управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 06 лютого 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , а саме на: мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro Max, s/n НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 ; ноутбук HP модель RTL 8821 CE чорного кольору; жорсткий диск марки Apacer P/N AP1TBAC632A1A; флеш-карта пам`яті з маркуванням 16 Gb Osthem; флеш-карта пам`яті з маркуванням 2 Gb чорного кольору; флеш-карта пам`яті сірого кольору з прикріпленим пластиковим бейджем, на якому надруковано « ОСОБА_8 05.02.2025».

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу представник вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального закону.

Вважає, що слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням приписів ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки клопотання надійшло до суду 11.02.2025, тобто ухвала за результатами розгляду мала бути постановлена не пізніше 14.02.2025.

Окрім того, вилучення арештованого майна відбулося всупереч положень ч. 6 ст. 236 та ч. 2 ст. 168 КПК України, які забороняють вилучати електронних інформаційних систем, комп?ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв?язку, якщо дозвіл на їх відшукання прямо не надавався в ухвалі про дозвіл на обшук.

Вказує, що арештоване майно не відповідає жодному із критеріїв, визначених у ст. 98 КПК України.

Зазначає, що прокурором не було доведено існування будь-якого з ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчужена арештованого майна.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000063 від 06.12.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

11.02.2025 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення вчинені у складі організованої групи чи злочинної організації управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, тимчасово вилучене 06 лютого 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , а саме на: мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro Max, s/n НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 ; ноутбук HP модель RTL 8821 CE чорного кольору; жорсткий диск марки Apacer P/N AP1TBAC632A1A; флеш-карта пам`яті з маркуванням 16 Gb Osthem; флеш-карта пам`яті з маркуванням 2 Gb чорного кольору; флеш-карта пам`яті сірого кольору з прикріпленим пластиковим бейджем, на якому надруковано « ОСОБА_8 05.02.2025.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року вказане клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення.

06.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.205 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено вказане майно.

Наявність такої ухвали обумовлює законність проведення обшуку за наведеною адресою та законність вилучення виявленого під час обшуку майна, яке є тимчасово вилученим.

В подальшому постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 від 07.02.2025 вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000063 від 06.12.2023.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за обставинами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вищевказаного майна, яке відповідає ознакам речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстави для арешту цього майна.

При цьому, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК України передбачено дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК України).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи обставини можливого вчинення злочину, яке розслідуються у цьому кримінальному провадженні, існує сукупність розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що вказане майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені стороною обвинувачення фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що це майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Решта доводів апеляційної скарги також є недоведеними та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення вчинені у складі організованої групи чи злочинної організації управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 06 лютого 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , а саме на: мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro Max, s/n НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 ; ноутбук HP модель RTL 8821 CE чорного кольору; жорсткий диск марки Apacer P/N AP1TBAC632A1A; флеш-карта пам`яті з маркуванням 16 Gb Osthem; флеш-карта пам`яті з маркуванням 2 Gb чорного кольору; флеш-карта пам`яті сірого кольору з прикріпленим пластиковим бейджем, на якому надруковано « ОСОБА_8 05.02.2025», - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2296/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/6160/25

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1