ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Гуляйпольського району, Запорізької області, громадянина України, має середню освіту, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, -
31.03.2024 о 12:25 годині, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи визнаним винним постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023, яка набрала законної сили 10 лютого 2023 року, у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу, будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись в м. Запоріжжя, по вулиці Фільтрова, біля будинку 16 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України за порушення Правил дорожнього руху, якими відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП від 31.03.2024 серія ААД № 646877. Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2024 у справі №332/2282/24 за наслідками розгляду вказаного протоколу ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, постанова набрала законної сили 10.06.2024.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. Пояснив мотиви та спосіб вчинення правопорушення, що повністю відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 особа молодого віку, раніше не судимий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, під наглядом лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався. Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.
В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає визнання провини у повному обсязі, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, думки прокурора щодо виду та строку покарання, суд доходить висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на строк, у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України. Підстав для призначення покарання у виді штрафу, суд не вбачає, з огляду на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має офіційних доходів, що свідчить про недоцільність призначення йому покарання у вигляді штрафу, через утруднення його виконання. Суд вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».
Підстав для застосування ст. 69 КК України, відносно ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов та процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2-х (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- Оптичний DVD-R диск, з відеозаписами з автореєстратора Xiaomі 7omai, з нагрудної бодікамери співробітника УПП в Запорізькій області ОСОБА_5 , з нагрудної бодікамери співробітника УПП в Запорізькій області ОСОБА_6 при зупинці транспортного засобу в кузові червоного кольору марки «ЗАЗ 1102» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1