Справа № 1-кп/593/41/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" січня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани кримінальне провадження, внесене 4 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лапшин Бережанського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із cередньо- спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має троє малолітніх дітей, не депутата, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня 2021 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_4 , який перебував у будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник кримінально- протиправний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія шляхом його самостійного виготовлення способом термосублімаційного друку на бланку, що виготовлений не на підприємстві, яке повинно здійснювати їх випуск, та на невстановленому досудовим розслідуванням обладнанні, з метою подальшого використання зазначеного підробленого посвідчення водія при керуванні транспортними засобами категорії «А 1, А, В1, В».

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 на початку квітня 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обізнаним із вимогами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» № 340 від 08 травня 1993 року та наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження деяких нормативно-правових актів, що регламентують порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів у закладах, що проводять таку діяльність, їх державну акредитацію та атестацію спеціалістів, а також допуску громадян до керування транспортними засобами, видачі (обміну) посвідчень водія» від 07 грудня 2009 року № 515, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2010 року за № 72/17367, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, самостійно, способом термосублімаційного друку на бланку, що виготовлений не на підприємстві, яке повинно здійснювати їх випуск, та на невстановленому досудовим розслідуванням обладнанні, виготовив підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я з метою його подальшого використання при керуванні транспортними засобами категорії «А1, А, В1, В».

Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №1666-VIII від 06 жовтня 2016 року), тобто у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи та який надає права, з метою його подальшого використання підроблювачем.

Крім того органом досудового рослідування встановлено, що 30 липня 2024 року, близько 17 години, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Руська, що в м. Бережани Тернопільського району Тернопільської облйсті, був зупинений працівниками відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області за порушення правил дорожнього руху у відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

Після зупинки вказаного транспортного засобу на виконання законної вимоги працівника поліції щодо пред`явлення документу, який посвідчує право керування транспортним засобом, ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, достовірно знаючи про факт підроблення документа, особисто використав (пред`явив) працівнику поліції самостійно виготовлений завідомо підроблений документ - посвідчення водія категорії «А1, А, В1, В» серії НОМЕР_1 , що видане 03 квітня 2021 року на його ім`я територіальним сервісним центром МВС № 0743 (згідно відомостей у самому документі), бланк якого не відповідає аналогічному зразку посвідчення водія, яке перебуває в офіційному обігу на території України.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

6 січня 2025 року ухвалою Бережанського районного суду звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-V111 від 6 жовтня 2016 року), у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження, внесене 4 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 стосовно нього в цій частині закрито.

6 січня 2025 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 було укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів... Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним та суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків та укладена між сторонами угода відповідає вимогам ст. 469 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Ураховуючи особливості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення, що він по місцю проживання характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні троє малолітніх дітей, враховуючи також сприяння обвинуваченого під час проведення кримінального провадження, спрямоване на забезпечення швидкого досудового розслідування, факт повного і безпосереднього визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ряду пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, враховуючи положення ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 , як особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

А так як умови, укладеної між сторонами угоди, відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, суд беручи до уваги вищевикладене, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 6 січня 2025 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, і за вказаною статтею призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта з проведення судової технічної експертизи документів від 26 вересня 2024 року № СЕ-19/120-24/10969-ДД у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 коп.

Речовий доказ: посвідчення водія із серійним номером серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться у паперовому конверті та зберігається у матеріалах кримінального провадження, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуюча суддя: