КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7829/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненням захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув вищу освіту, одружений, має малолітню доньку 2021 року народження, зареєстрованого як фізична особа - підприємець, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 18.03.2024 року.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначенодо 23 січня 2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що ухвала є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, і підлягає скасуванню, оскільки при розгляді клопотання не було взято до уваги доводи захисту, не надано оцінки доказам, не визначено ступінь ризиків у даній справі.

В доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли до Київського апеляційного суду 19 грудня 2024 року, захисник зазначає про те, що вирішуючи питання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив, що в ході розгляду клопотання дійшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні та на які посилається прокурор.

У той же час слідчий суддя не врахував доводів сторони захисту та помилково дійшов висновку щодо наявності ризиків, про які зазначено у клопотанні слідчого.

На думку адвоката, висновок слідчого судді щодо наявності ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставним, необґрунтованим та нівелюється тим, що хоча ОСОБА_7 і перетинав певну кількість разів державний кордон України, він постійно повертався до країни, а твердження про постійне місце проживання ОСОБА_7 з родиною за кордоном не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки при дачі показів під час судового засідання ОСОБА_7 пояснив, що його виїзд за кордон, як раз і обумовлено тим, що він виїжджав провідати родину, а не на постійне місце свого проживання.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів клопотання, під час затримання ОСОБА_7 в останнього було вилучено закордонні паспорти, військово-обліковий документ та медичні заключення, які надають йому право для виїзду за кордон.

Щодо тверджень слідчого судді відносно сталих зв`язків ОСОБА_7 у сфері обігу наркотичних засобів на території України та за кордоном, то такі твердження взагалі не знаходять свого підтвердження в матеріалах клопотання та не відповідають дійсності, а є лише думкою сторони обвинувачення, яку слідчий суддя прийняв, як встановлений факт.

Також, висновок слідчого судді щодо наявності ризику, який передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України є безпідставним, необґрунтованим та нівелюється тим, що слідчий суддя сам собі протирічить, оскільки в матеріалах справи наявний протокол огляду місця події та протокол затримання особи, в яких зазначено, що усі речі та документи, які мають відношення до кримінального провадження, були вилучені стороною обвинувачення та визнані речовими доказами, і зберігаються у матеріалах кримінального провадження. Це доводить повну відсутність цього ризику з боку підозрюваного ОСОБА_7 .

Висновок слідчого судді щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, є безпідставним та необґрунтованим, не находить свого підтвердження в матеріалах клопотання, оскільки прокурор не надав відомостей, що в цьому кримінальному провадженні є взагалі якісь свідки. Відсутність свідків доводить відсутність ризику.

Висновок слідчого судді щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, є безпідставним, необґрунтованим та нівелюється тим, що в даному кримінальному провадженні не має інших невстановлених осіб, а є лише припущення органу досудового розслідування що до їх можливої наявності, тобто, встановлюючи цей ризик, слідчий суддя виходив суто з припущень прокурора, а не з матеріалів справи.

Висновок слідчого судді щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, теж є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з матеріалів клопотання взагалі не зрозуміло, які доводи були покладені в оцінку наявності цього ризику.

Апелянт, окрім цього, окремо звертає увагу колегії апеляційного суду на необґрунтованість висновків слідчого судді під час розгляду клопотання щодо застосування ч.4 ст.183 КПК України для відмови у визначенні розміру застави, оскільки це порушує права підозрюваного та протирічить положенням Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, практиці Європейського суду з прав людини та в подальшому служитиме підставою для звернення ОСОБА_7 до ЄСПЛ.

Захисник зазначає, що аналізуючи ухвалу слідчого судді, сторона захисту приходить до висновку про її необґрунтованість та недоведеність.

Враховуючи викладене, скаржник вважає ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.11.2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого третього відділу першого управління досудовим розслідуванням Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 незаконною, необґрунтованою, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам, що стало підставою для задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 18.03.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.11.2024 року, у громадянина України ОСОБА_7 , в порушення вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», виник намір незаконно перемістити контрабандним способом через митний кордон з Республіки Польща в Україну, з приховуванням від митного контролю, особливо небезпечного наркотичного засобу - кокаїну, обіг якого заборонений, в особливо великих розмірах.

З цією метою, у невстановлені час та місці ОСОБА_7 отримав від невстановленої особи на території однієї з країн Європейського Союзу особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, який знаходився у двох пакунках прямокутної форми (пакунок № 1 вагою брутто 256,5 грам, пакунок № 2 вагою брутто 257,1 грам), які були обмотані чорною клейкою стрічкою, котрі в подальшому були поміщені під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому, 24.11.2024 року, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання злочинного задуму, спрямованого на контрабандне переміщення через митний кордон з Республіки Польща в Україну з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - кокаїну, який знаходився у двох пакунках прямокутної форми (пакунок № 1 вагою брутто 256,5 грам, пакунок № 2 вагою брутто 257,1 грам), які були обмотані чорною клейкою стрічкою способом, що утруднює його виявлення, а саме шляхом розміщення вказаного наркотичного засобу під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) вказаного транспортного засобу, ОСОБА_7 близько 21 год. 47 хв., прямуючи в якості водія автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до міжнародного пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Устилуг» митного посту «Устилуг» Волинської митниці, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирського району, Устилузької міської територіальної громади м. Устилуг, вул. Левінцова, буд. 60.

Рухаючись територією вказаного пункту пропуску через державний кордон смугою руху «Зелений коридор» в напрямку «В`їзд в Україну», ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи, що незаконно перевозить через державний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, обіг якого заборонений, вказану наркотичну речовину до митного контролю не пред`явив, про її наявність усно не повідомив.

У період з 23 год. 42 хв. 24.11.2024 року по 07 год. 54 хв. 25.11.2024 року, під час проведення прикордонно-митного контролю працівниками правоохоронних органів о 05 год. 10 хв. 25.11.2024 було виявлено та вилучено приховані від митного контролю під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 , два пакунки прямокутної форми, (пакунок № 1 вагою брутто 256,5 грам, пакунок № 2 вагою брутто 257,1 грам), які були обмотані чорною клейкою стрічкою, в яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, обіг якого заборонений, загальною масою 513,6 грам.

Відповідно до проведеного експрес-аналізу «Nark II Narcotics Analysis Reagent Kit» на вміст наркотичного засобу, а саме «кокаїн», отримано позитивний результат (індикатор голубого кольору), що свідчить про вміст наркотичного засобу - кокаїну, який є особливо небезпечним наркотичним засобом та обіг якого заборонений.

Таким чином, ОСОБА_7 перемістив через митний кордон України в зоні діяльності пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Устилуг» митного посту «Устилуг» Волинської митниці, що знаходиться на території м. Устилуг Устилузької міської територіальної громади Володимирського району Волинської області, під ковроліном в передній правій частині (місце пасажира) автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», д.н.з. НОМЕР_1 , з приховуванням від митного контролю, у спосіб, що утруднює його виявлення, особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, обіг якого заборонений, загальною масою 513,6 грам.

Згідно зі списком № 1 таблиці № 1 Постанови КМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», - речовина кокаїн відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Відповідно до Таблиці 1 «Великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, кокаїн масою 15,0 г і більше становить особливо великий розмір.

З урахуванням викладеного, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу - кокаїну, обіг якого заборонений, в особливо великих розмірах, а саме у вчиненні його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_7 у встановленому КПК України порядку затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

26 листопада 2024 року старший слідчий 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 за погодженням з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 18.03.2024 року, строком на 60 діб, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 18.03.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_7 у встановленому КПК України порядку затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

25.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Слідчий посилався на те, що обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024 року; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024 року з додатками; повідомленням УБК та ПМП Волинської митниці про протиправне діяння, що містить ознаки злочину від 25.11.2024 року; протоколом огляду місця події від 25.11.2024 року; актом огляду від 25.11.2024 року; висновком експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, прекурсорів та їх аналогів; відомостями щодо попереднього притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 305 КК України; протоколом допиту свідка від 25.11.2024 року; протоколом допиту свідка від 25.11.2024 року.

Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_7 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити злочинну діяльність, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий у клопотанні зазначав, що під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, як вказував у клопотанні слідчий, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 18.03.2024 року.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено до 23 січня 2025 року включно.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Так із матеріалів провадження вбачається, що обгрутованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, підтверджується наступними доказами: відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024 року; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 25.11.2024 року з додатками; повідомленням УБК та ПМП Волинської митниці про протиправне діяння, що містить ознаки злочину від 25.11.2024 року; протоколомогляду місця події від 25.11.2024 року; актом огляду від 25.11.2024 року; висновком експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, прекурсорів та їх аналогів; відомостями щодо попереднього притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 305 КК України; протоколомдопиту свідка від 25.11.2024 року; протоколомдопиту свідка від 25.11.2024 року.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий суддя виходив із того, що ОСОБА_7 , будучи особою, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження Солом`янським районним судом м. Києва, усвідомлюючи зміст пред`явленої підозри та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання судом винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Крім того, з початку введення в дію воєнного стану в Україні відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-IX, затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 разів здійснював виїзд за межі території України (21.03.2022, 05.04.2022, 26.04.2022, 29.08.2022, 06.10.2022, 16.10.2022, 28.10.2022, 16.12.2022, 14.05.2023, 03.06.2022, 09.07.2023, 13.09.2023, 20.12.2023, 19.06.2024, 24.07.2024, 21.08.2024, 31.10.2024), на підставі наявності ІІІ групи інвалідності, що обумовлює можливість забезпечити власне перебування за межами території України, де останній переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, як вбачається зі змісту клопотання слідчого, наразі ОСОБА_7 , спільно із родиною на постійній основі проживає за межами України. Крім того, зі змісту пред`явленої підозри вбачається, що ОСОБА_7 володіє сталими зв`язками у сфері обігу наркотичних засобів на території України та за кордоном, які можуть сприяти йому, у разі перебування на свободі, виїхати за межі території України.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) зумовлено тим, що на даний час не встановлено всіх предметів, речей та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , перебуваючи не під вартою, може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , як особа, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні контрабандного переміщення сильнодіючого наркотичного засобу «кокаїн» в особливо великих розмірах, має вплив на інших співучасників, а тому в разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може самостійно або із використанням інших осіб, знищити, сховати та спотворити речі та документи, зокрема, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), як обгрунтовано зазначив слідчий суддя, вбачається із того, що підозрюваний з високим ступенем ймовірності, з огляду на зміст пред`явленої підозри, може зашкодити проведенню швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, з метою схиляння до дачі завідомо неправдивих показань на стадії досудового розслідування, може незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні, іншими невстановленими на даний час особами, з якими останній, перебуваючи на свободі, зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування та фальсифікування слідів вчинення кримінального правопорушення, вчиняти тиск на свідків, яких необхідно допитати у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань або дачі завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню), слідчий суддя вважав доведеним, оскільки на даний час, не встановлені всі співучасники ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, а також особи, яким планувалося збути особливо небезпечний наркотичний засіб - кокаїн, у зв`язку із цим існує ризик, що останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), свідчить той факт, що для вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення останньому необхідний був тривалий час для підготовки до його вчинення, триваючу у часі реалізацію злочинних дій та їх системність, а тому, наявні всі підстави вважати, що підозрюваний може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, з метою недопущення свого ув`язнення та притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги наявність у провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, обґрунтовано не визначиврозмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи захисника про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має постійне місце проживання в Україні, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в оскаржуваній ухвалі слідчого судді мотивів незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не заслуговують на увагу, оскільки згідно вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя у даному випадку мав право не застосовувати до підозрюваного заставу, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано визначено судом, зважаючи на доведеність обґрунтованості підозри, доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та зважаючи на доведеність слідчим у клопотанні та прокурором у суді недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника із змінами та доповненнями до неї.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4