ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1159/25 Справа № 179/2296/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000062 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 03.10.2024 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік; на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року, та остаточно вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 10 днів з покладенням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України, а саме: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ОСОБА_9 раніше судимий вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання за новим вироком, хоча й призначив його із застосуванням ст. 71, 72 КК України, водночас неправильно перевів невідбуте покарання у виді 100 годин громадських робіт у 25 днів пробаційного нагляду, оскільки з системного аналізу п. 4, 5 ч.1 ст.72 КК України вбачається, що одному дню пробаційного нагляду відповідають 8 годин громадських робіт.

За вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік; відповідно до ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року, та остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 25 днів та покладено певні обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України.

За обставин, викладених у вироку, 03.10.2024 року ОСОБА_9 засуджений вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт, вирок набрав законної сили 05.11.2024 року.

20.11.2024 року у приміщенні Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центру пробації» у Дніпропетровській області, розташованого за адресою: вул. Центральна, 46, смт. Магдалинівка Самарівського району Дніпропетровської області, відповідно до вимог ст. ст. 37, 40 КВК України, засуджений ОСОБА_9 став на облік та був особисто ознайомлений під особистий підпис з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання та попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що ним особисто складено пояснення.

В цей же день, 20.11.2024 року, засудженому ОСОБА_9 під особистий підпис вручено направлення за вихідним №21/13/1174-23 від 20.11.2024 року на відбування громадських робіт до Чернеччинської сільської ради.

Розпорядженням голови Чернеччинської сільської ради №221-р.24 від 21.11.2024 року, засудженому ОСОБА_9 визначено виконання громадських робіт у вигляді прочищення придорожніх смух від порослі в с. Гупалівка Самарівського району Дніпропетровської області, які підлягають виконанню з 21.11.2024 по 29.11.2024.

Однак, згідно із повідомленням Чернеччинської сільської ради від 29.11.2024 року, ОСОБА_9 до Чернеччинської сільської ради для відпрацювання громадських робіт, згідно із графіком виходу засудженого в період з 21.11.2024 по 29.11.2024, на місце відбування громадських робіт не з`явився.

29.11.2024 року Новомосковським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області здійснено перевірку за місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_9 . В ході перевірки встановлено, що останній, станом на 29.11.2024 року, до відбування громадських робіт не приступив та, згідно із графіком виходу на роботу, жодного дня не з`являвся для відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_9 , будучи особисто ознайомлений з умовами і порядком відбування покарання та попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи наявність обов`язку відбування призначеного йому покарання, умисно, незаконно, з метою ухилення від відбування покарання, не маючи поважних причин, в період з 21.11.2024 по 29.11.2024 не прибув до Чернеччинської сільської ради для відпрацювання громадських робіт, чим ухилився від подальшого відбування кримінального покарання у виді громадських робіт, визначених вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року, що виразилося у свідомій бездіяльності, яка полягала у невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, чим відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Станом на 02.12.2024 року засуджений ОСОБА_9 не відпрацював призначене вказаним вироком суду кримінальне покарання у вигляді 100 години громадських робіт, чим порушив порядок та умови відбування покарання, ухиляючись від його відбування.

Таким чином, ОСОБА_9 з мотивів зневажливого ставлення до правосуддя, умисно ухилився від відбування призначеного вироком суду покарання у виді громадських робіт, шляхом систематичного невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання та невиходу більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ст. 382 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, захисника, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ст. 71, 72 КК України заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 судимий вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Відповідно до резолютивної частини вироку, що оскаржується, ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік; відповідно до ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року, та остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 25 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: - одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Однак, суд першої інстанції порушив вказані вимоги закону, оскільки, призначаючи ОСОБА_9 покарання за новим вироком, хоча й призначив його із застосуванням ст. 71, 72 КК України, водночас неправильно перевів невідбуте покарання у виді 100 годин громадських робіт у 25 днів пробаційного нагляду, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що вплинуло на призначення більш суворого покарання, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року задовольнити.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71, ч. 1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2024 року, та вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 10 днів.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: -періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4