Справа № 461/8594/24
Провадження № 1-кп/461/240/25
У Х В А Л А

Іменем України

30.01.2025 року. м. Львів

Колегія Галицького районного суду м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000290 від 20.09.2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 161, ч.1, ч.2 ст. 436-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000290 від 20.09.2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 161, ч.1, ч.2 ст. 436-1 КК України.

30.01.2025 року у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Подане клопотання мотивує тим, що є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_7 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується останній є особливо тяжким, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, та будучи обізнаною про покарання, що їй загрожує за інкримінований їй злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Разом з цим, ОСОБА_7 в умовах воєнного стану може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, зокрема на територію російської федерації, де має знайомих, які проживають там, політичних та громадських діячів, журналістів пропагандистських каналів рф та ін. Також обвинувачена може незаконно впливати на експертів, спеціалістів та свідків, яким відомі обставини вчинення вище вказаного кримінального правопорушення, з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід судового розгляду в цілому. Крім цього, у випадку застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, це призведе до забезпечення конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно показань майбутніх свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, обвинувачена може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваної будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_7 розуміючи невідворотність покарання за вчинені нею діяння, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності. Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину - державної зради, який спрямований на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що остання може продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою уникнення від відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у повторному поширенні та публічному використанні символіки комуністичного тоталітарного режиму, не виключено, що остання може продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою уникнення від відповідальності. Враховуючи проросійську позицію ОСОБА_7 і сприяння у проведенні підривної діяльності на шкоду державі, остання може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема злочин проти основ національної безпеки України. Перебуваючи на волі, існує вагомий ризик того, що ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки, будучи медійною особою та сформувавши стосовно себе імідж адвоката у «політичних» справах в Україні систематично приймала участь у політичних передачах проросійського спрямування, з потенційно високим ступенем інформативного впливу, у яких транслювала виключно негатив щодо України, спрямований на дестабілізацію суспільно-політичної ситуації в державі, деморалізацію армії, розпалювання ворожнечі, провокацію конфліктів, підрив суспільної єдності народу України, формування передумов для соціального вибуху в Україні та формування сепаратистських настроїв, слугували інформаційним підґрунтям для усвідомлення бажаності, очікування збройної агресії рф проти України, як такої, що забезпечить для українців соціальне благополуччя, «визволення від нацизму та фашизму», забезпечить кращі умови для життя та краще управління державою, єдність народів України та росії, а відтак, створення позитивного ідеологічного іміджу збройної агресії російської федерації проти України. Ураховуючи характер вчиненого підозрюваною злочину та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що підозрювана може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків та інших осіб, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочини проти основ національної безпеки України, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні проти клопотання заперечила, просила у задоволенні такого відмовити. Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені. Обвинувачена зазначила, що вона раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки. Просила у застосуванні запобіжного заходу відмовити.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та розглянути можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з огляду на те, що ризики зменшились ОСОБА_7 має міцні сімейні і соціальні зв`язки, раніше не судима.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи тримання під вартою (статті 131, 176, 1981, 183).

До заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до частини другої статті 131 Кодексу, посеред іншого, належать запобіжні заходи, якими згідно ст.176 Кодексу є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає у примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Норма ст.315 КПК України безпосередньо не вказує на право суду продовжувати дію запобіжного заходу, однак, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо обрання запобіжного заходу відбувається у порядку , передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відтак, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за ново виявленими або виключними обставинами.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження, яке включає в себе і підготовче провадження, не було завершене до спливу двомісячного строку.

Суд, розглянувши доводи сторін кримінального провадження, продовжує строк тримання обвинуваченій ОСОБА_7 під вартою, при цьому виходить із такого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до загальних положень про запобіжні заходи, такі обираються виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 та іншими нормами КПК.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2024 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 28.04.2024 з утриманням останньої у Львівській установі виконання покарань №19, без визначення розміру застави.

Ухвалою колегії слідчих суддів Львівського апеляційного суду від 26.03.2024 року залишено без змін ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2024 року

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2024 року продовжено запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 15.06.2024 з утриманням останньої у Львівській установі виконання покарань №19.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2024 року продовжено запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 05.08.2024 року з утриманням останньої у Львівській установі виконання покарань №19.

Ухвалою колегії слідчих суддів Львівського апеляційного суду від 18.07.2027 залишено без змін ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2024 року

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.07.2024 року продовжено запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 21.08.2024 року

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.08.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000290 від 20.09.2023 до дванадцяти місяців, а саме до 21.02.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.08.2024 року продовжено підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.10.2024 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду справа залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.08.2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 09.10.2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 07.12.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді від 09.10.2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 07.12.2024 включно.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 02.02.2025 включно.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 та ч. ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України, серед яких - державна зрада, який є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування та продовження до неї такого запобіжного заходу.

Положення ст.199 КПК України, передбачають, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведене існування ризиків, що у разі перебування ОСОБА_7 поза межами місця попереднього ув`язнення, можливе перешкоджання встановленню істини у справі з її боку, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризик переховування обвинуваченої від суду, підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 161 та ч. ч. 1, 2 ст. 436-1 КК України, серед яких - державна зрада, який є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.

Ризик незаконного впливу на свідків є високим з огляду на сам характер інкримінованого злочину та обставини його вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті.

Також, суд вважає доведеним ризик продовження вчинення злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_7 інкриміновано вчинення декількох епізодів протиправних дій, крім того, інкриміновані злочини вчинялися з використанням відеохостингу для публікацій відеоматеріалів, доступу до яких у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, запобігти не можливо.

Дані ризики не зникли та на теперішній час не зменшилися, оскільки на даний час всі докази кримінального провадження судом не досліджені, обвинувачений і можливі свідки не допитувалися.

Суд погоджується із позицією сторони обвинувачення, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати і на момент розгляду даного клопотання.

Відповідно до ст.148 КПК України, запобіжні заходи обираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи ОСОБА_7 не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання її під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченої, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

З огляду на зазначене, з урахуванням положень абз.3 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини,передбачені ст.177,178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання їй під вартою, оскільки остання підозрюється у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.111-1КК України,а саме злочину проти основ Національної безпеки України, вчинений під час дії воєнного стану.

Таким чином, підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою, не відпали, а тому наявна необхідність у задоволені клопотання прокурора та продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

Керуючись ст.ст.199, 331, 369, 371-372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить 60 діб, тобто до 30 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Обвинувачений, який перебуває під вартою, має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку у строк сім днів з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлений 31.01.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя / ОСОБА_2