Справа №278/3258/22
Провадження №1-кп/293/59/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000357 від 01.08.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троковичі Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, військовозобов`язаного, утриманців не має, є особою з інвалідністю ІІІ групи та фізичною особою підприємцем, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

ОСОБА_5 , маючи на меті злочинний умисел, направлений на зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на зберігання зброї, в порушення вимог Порядку придбання, зберігання, перевезення і використання спортивної зброї, боєприпасів до неї, утримання стрілецьких тирів, стрільбищ та стендів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1207 від 27.12.2018 та постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, пунктом 1 додатку № 1 якої визначено, що зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, протягом невстановленого досудовим розслідуванням періоду до 29 липня 2022 року незаконно зберігав ручну стрілецьку вогнепальну зброю - спортивну однозарядну гвинтівку моделі «ТОЗ-8-01» калібру 5,6 мм (.22LR), номер екземпляру якої « НОМЕР_1 », за зареєстрованим місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, під час санкціонованого обшуку, проведеного в період часу з 07 год. 45 хв. до 13 год. 50 хв. 29.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено ручну стрілецьку вогнепальну зброю - спортивну однозарядну гвинтівку моделі «ТОЗ-8-01» калібру 5,6 мм (.22LR), номер екземпляру якої « НОМЕР_1 », котру ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, яке полягає у зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

18.02.2025 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 01.08.2022, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469,470 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у судовому провадженні, та виконувати усі обов`язки, які будуть покладені на нього судом.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення. Сторони, керуючись положеннями ст. 65 КК України, при визначенні міри покарання ОСОБА_5 враховують обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, а також беруть до уваги наявність обставин, які значно пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (визнання вини, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, наявність інвалідності 3 групи) та дані про особу обвинуваченого (позитивну характеристику з місця проживання, не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра, відсутність судимостей), відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Також враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого сторони вважають за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

Сторони, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, погодили призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Крім того, сторони узгодили на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до майна, що є предметом кримінального правопорушення шляхом примусового безоплатного вилучення у власність держави ручної стрілецької вогнепальної зброї - спортивної однозарядної гвинтівки моделі «ТОЗ-8-01» калібру 5,6 mm (.22LR), номер екземпляру якої «27067», яка зберігається в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів ВП №1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження щодо угоди

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 263 КК України, погодився на призначення йому узгодженого покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу та просить затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник в судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 .

ІV. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості (ч.ч. 5,6 ст. 469 КПК України).

Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та обвинуваченого обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченого, чи цілком розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якої його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд уважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив дії, що полягають у зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а тому такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

Щодо узгодженої сторонами угоди про визнання винуватості міри покарання за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому міру покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, суд ураховує таке.

Так, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 66 КК України визначено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, вчинення злочину вперше, позитивну характеристику особи обвинуваченого, стан його здоров`я (є особою з інвалідністю третьої групи).

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Обґрунтовуючи можливість застосування статті 69 КК України суд ураховує, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним йому. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15рп/2004 "у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

В даному конкретному випадку встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують таке з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до частини другої статті 69 КК України є підставою для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Обрання такого способу призначення покарання в даній ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, можливість його призначення передбачена законом (стаття 69 КК України), воно не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Беручи до уваги вищенаведене, суд уважає можливим прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження, призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн із застосуванням ст. 69 КК України.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Цивільний позов у справі не заявлений.

V. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування та розгляду справи у суді запобіжний захід не застосовувався.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

VІ. Рішення щодо речових доказів

Долю речових доказів суд уважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України із застосуванням спеціальної конфіскації відповідно до норм ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що обвинувачений знав про незаконне зберігання ручної стрілецької вогнепальної зброї - спортивної однозарядної гвинтівки моделі «ТОЗ-8-01» калібру 5,6 mm (.22LR), номер екземпляру якої «27067», що є предметом вчинення кримінального правопорушення, злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, а тому необхідно застосувати спеціальну конфіскацію вогнепальної зброї на користь держави.

VІІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі складають:

за проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/106-22/9703-БЛ від 20.09.2022 в сумі 1510,24 грн;

за проведення судової фоноскопічної експетизи № СЕ-19/111-24/33577-ВЗ від 25.06.2024 в сумі 6058,24., що у загальному розмірі становить 7568 (сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім) гривень 48 копійок.

Такі процесуальні витрати суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18.02.2025 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 01.08.2022.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 18.02.2025 покарання за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням до покарання ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф підлягає сплаті за такими платіжними реквізитами: Отримувач ГУК у Житомирській області/ТГ смт Черняхів /21081100, Код отримувача 37976485, Банк отримувача - Казначейство України (КАП), Код банку (МФО) 899998, номер рахунку (ІВАN) UA0006823; Код класифікації доходів бюджету 21081100.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

вогнепальну зброю - спортивну однозарядну гвинтівку моделі «ТОЗ-8-01» калібру 5,6 mm (.22LR), номер екземпляру якої « НОМЕР_1 », що зберігається в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів ВП №1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області, відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 7568 (сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім) гривень 48 копійок.

Процесуальні витрати підлягають сплаті за такими платіжними реквізитами:

одержувач коштів: ГУК у Житомирській області/ ТГ смт.Черняхів/24060300; код

одержувача (код за ЄДРПОУ): 37976485; банк одержувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок одержувача: UA 0006823; коді класифікації доходів бюджету -24060300.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_7