н/п 1-в/953/446/24
"17" грудня 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання (подання) начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23 листопада 2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 164 КК України, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року в частині призначеного покарання та остаточно засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт,
09 грудня 2024 року начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням (поданням) про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 засуджений 23 листопада 2021 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 164 КК України, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року в частині призначеного покарання та остаточно засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт. 06 березня 2023 року вказаний вирок надійшов на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Зазначає, що засудженому направлялися виклики до уповноваженого органу з питань пробації, проте він за викликами не з`явився. Під час першочергових розшукових заходів встановити місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 виявилось неможливим, оскільки за адресою, вказаною у вироку суду, він не мешкає. Київський районний відділ філії Державної установи «Центр пробанії» в Харківській області виконав усі дії в межах повноважень для виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2021 року, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року в частині призначеного покарання, проте засуджений не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а тому засуджений не ухиляється від відбування покарання, призначеного вироком суду. Вирок суду набрав законної сили 24 травня 2022 року. Вказує, що строк давності виконання вищевказаного вироку стосовно ОСОБА_4 не переривався і минув, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Зауважила на тому, що у даному випадку зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду не відбувалося в силу невизнання ОСОБА_4 винним в ухиленні від відбування покарання вироком суду, питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 та ст. 390 КК України не вирішувалось. За таких обставин перебіг строків давності виконання вироку стосовно засудженого не переривався, підстав вважати, що засуджений ухиляється від відбування покарання немає. З урахуванням викладеного, представник органу з питань пробації просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання органу з питань пробації.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали клопотання (подання), вважає його таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
За змістом ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 Кримінального кодексу України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 164 КК України, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року в частині призначеного покарання та остаточно засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2021 року набрав законної сили 24 травня 2022 року.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що станом на 09 грудня 2024 року засуджений ОСОБА_4 призначене йому вироком суду покарання не відбув, враховуючи при цьому тому обставину, що ОСОБА_4 був присутній у судовому засіданні, тобто йому було достеменно відомо про наявність вищезазначеного вироку суду та про призначене йому покарання.

Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, ОСОБА_4 за місцем мешкання, за адресою, зазначеною у вироку суду - АДРЕСА_1 , не проживає, у зв`язку з чим на адресу Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області скеровано подання до про передачу матеріалів до органів внутрішніх справ для оголошення засудженого ОСОБА_4 у розшук.

Відповідно до даних УІАП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 після ухвалення вироку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Матеріали справи не містять відомостей про з`явлення засудженого для відбування покарання або про його затримання.

Вищезазначені обставини свідчать про ухилення засудженого від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України.

На думку суду, доводи, наведені в клопотанні (поданні) про те, що ОСОБА_4 не ухиляється від відбування покарання, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК України, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання (подання) начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1