В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2725/24

Провадження № 1-кп/439/95/25

10 лютого 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження - №0000629, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2024 року,

про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, жителя АДРЕСА_1 одруженого, не працює, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних осіб або осіб похилого віку чи осіб з інвалідністю немає, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до обвинувального акту злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_3 , в порушення вимог п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-XII та п.п. 2,9,11 «Положення про дозвільну систему» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 №622, у вересні 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у лісовому масиві, неподалік с.Лукавець Золочівського району, Львівської області знайшов на землі нарізну вогнепальну зброю гвинтівкову (карабін) «Мосіна» зразка 1891/1930 рр., калібру 7,62 мм(7,62х54R), яка є придатна до стрільби, підібрав її та переніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , тим самим придбав її.

В подальшому, з вересня 2024 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вищевказану вогнепальну зброю гвинтівкову (карабін) «Мосіна» зразка 1891/1930 рр., калібру 7,62 мм (7,62х54R), яка є придатна до стрільби, до 06 грудня 2024 року, тобто до моменту її вилучення в ході проведення обшуку працівниками Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду із укладеною угодою про визнання винуватості від 27 грудня 2024 року.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказаною угодою сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Сторони погодились на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк. Сторони погодились, що у разі звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, покласти на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні судом з?ясовано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з?ясовано, що дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України і така кваліфікація є правильною.

Встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.

Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов?язань немає.

Судом з`ясовано, що узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам КК України. При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого.

Сторонами вірно узгоджено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в межах санкції статті закону.

Сторонами при узгодженні звільнення від відбування обвинуваченим покарання відповідно до ст. 75 КК України враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому, рішення про застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування узгодженого покарання з випробуванням є обґрунтованим та підставним.

Таким чином, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, приходить до переконання, що вказана угода підлягає затвердженню виходячи із вищевказаних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості, укладену 27 грудня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 07 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_3 залишити без змін до 23 лютого 2025 року (до завершення дії ухвали слідчого судді від 26.12.2024).

Речові докази, а саме: карабін «Мосіна» зразка 1891/1930рр. калібру 7,62мм - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення експертизи зброї (висновок №СЕ-19/120-24/14309-БЛ від 17.12.2024) у розмірі 3183 грн. 60 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1