Справа № 192/648/19
Провадження № 1-в/201/22/2025
УХВАЛА

13 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 розглянувши подання філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області Соборного РВ про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 12.06.2020 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.263 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3

представник органу пробації ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Жовтневому районному суді міста Дніпропетровська перебуває подання філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області Соборного РВ про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 .

Зі змісту подання вбачається, що вироком Жовтневого районного суду міста Діпропетровська від 12.06.2020 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

11.06.2021 року розпорядження та копія вироку відносно громадянина ОСОБА_5 , надійшли на виконання до Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Вирок набрав законної сили 14.07.2020 року.

В подальшому 15.06.2021 року працівником Соборного районного відділу був здійснений вихід за адресою місця проживання засудженого, вказаною у вироку суду: АДРЕСА_1 , з метою перевірки факту проживання. Однак, у ході перевірки було виявлено, що за даною адресою засуджений не проживає.

Після чого 15.07.2021 року подання та матеріали особової справи N?03/2021, були направлені до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська для вирішення питання про розстрочку несплаченої суми штрафу, призначеної вироком Жовтневого районного суду .Дніпропетровська від 12.06.2020 року.

Однак, до Соборного районного відділу надійшла ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.12.2021 року, у задоволенні подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відносно ОСОБА_5 було відмовлено.

29.03.2024 року подання та матеріали особової справи N?03/2021 знову, були направлені до Жовтневого районного суду .Дніпропетровська для вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт відносно ОСОБА_2 відповідно до закону.

Однак, до Соборного районного відділу надійшла ухвала Жовтневого районного суду .Дніпропетровська від 26.11.2024 року, у задоволенні подання було відмовлено.

Надалі уповноваженими особами органу пробації 14.11.2024 року був направлений запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою встановлення факту перебування на обліку та проходженням військової служби гр. ОСОБА_6

28.11.2024 року надійшла відповідь на вищевказаний запит, гр. ОСОБА_7 перебуває на обліку у 2-му підрозділі ІНФОРМАЦІЯ_3 , призваний по мобілізації 14.02.2024 року.

Станом на 23.12.2024 року Соборний районний відділ не отримував від засудженого ОСОБА_5 документів про сплату штрафу, сума несплаченого штрафу становить 850 гривень.

За даними Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області засуджений гр. ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, повторних правопорушень не вчиняв.

Представник органу пробації в сулвому засіданні просив подання задовольнити та звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор у судовому засідання з приводу задоволення подання не заперечував.

Суд вислухавши думку учасників та дослідивши матеріали подання та приходить до висновку про його обґрунтованість з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строки у виді двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.263 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12.06.2020 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

Отже, суд вважає, що дане подання про звільнення від відбуття покарання ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області Соборного РВ про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12.06.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, засудженого до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 17.03.2025 о 11-30 годині.

Суддя: ОСОБА_1