Справа № 761/641/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2260/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 22 травня 2023 року, в невстановлений час та місці, але не пізніше 17.10.2022, за невстановлених обставин, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 у невстановлені дату та час, але не пізніше 17.10.2022, за невстановлених обставин, діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої особи, психотропні речовини в особливо великих розмірах.

В подальшому, о 17 год. 56 хв., ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання особи, було проведено особистий обшук ОСОБА_7 під час проведення якого було виявлено та вилучено 2 (дві) картонні коробки із вмістимими в них пачками кави у відкритому вигляді в середині яких знаходяться психотропна речовина, поміщена до двох полімерних прозорих пакетів, яка згідно висновку експертизи є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP масою 221,136 г. та психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін масою 89,643 г., тобто в особливо великих розмірах.

Також, в невстановлений час, але не пізніше 17.10.2022, за невстановлених обставин, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, без мети збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах.

З метою реалізації свого злочинного умислу, у невстановлені дату та час, але не пізніше 17.10.2022, за невстановлених обставин, діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої особи психотропні речовини в особливо великих розмірах, які незаконно зберігав за місцем проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , без мети збуту.

В подальшому, 17.10.2022, в період часу з 19 години 05 хвилин до 20 години 04 хвилин, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 працівниками поліції у квартирі АДРЕСА_4 , виявлено та вилучено психотропну речовину амфетамін, поміщену до полімерного пакету, масою 0,870 г, психотропну речовину МДМА (3,4 - метилендіоксиметамфетаміну), поміщений у полімерні пакети загальною масою 4,063 г, тобто у великих розмірах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP масою 24,730 г, тобто у особливо великих розмірах, які ОСОБА_7 умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні без мети збуту психотропних речовин, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 , звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вирішено питання стосовно арешту майна.Вирішено питання речових доказів. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 6796 грн. 08 коп.

Не погоджуючись з вироком судупершої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону Україну про кримінальну відповідальність та не відповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м'якість.

В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому, вирішуючи питання про звільнення від його виконання, необґрунтовано дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції без суспільства. Внаслідок цього незаконного звільнив обвинуваченого від відбування призначено покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так, судом першої інстанції проігноровано дані, що вказують на підвищену суспільну небезпечність, як вчиненого діяння та і особи обвинуваченого.

Суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття.

Прокурор зазначає, що в ході судового розгляду не здобуто даних, які дозволяють обґрунтовано застосувати до обвинуваченого інституту звільнення від кримінальної відповідальності, всі перелічені у вироку обставини були покладені в основу рішення про призначення мінімального покарань, передбаченого санкцією правової норми.

Окрім того, великий розмір виявлений у обвинуваченого психотропної речовини, відсутність підтвердженої документально залежності від вживання таких речовин та спосіб її фасування вказують на підвищений ступніть тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Вважає, що в даному випадку наявні підстави вважати, що обвинувачений становить реальну суспільну небезпеку, як для оточуючих та і для себе особисто.

На противагу доводам апеляційної скарги прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав заперечення, в яких, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22.05.2023 щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

В обґрунтування заперечень захисник зазначає, зокрема, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва ухвалено 22.05.2023. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Тобто, станом на час апеляційного розгляду ОСОБА_7 відбув 1 рік та 6 місяців від призначеного покарання строком на 2 роки. За даний час ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив незаконність своїх дій та став на шлях виправлення, а протягом всього часу після винесення вироку не вчиняв правопорушень та не притягувався до будь-якої відповідальності. Таким чином, висновки суду першої інстанції є вмотивованими та такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та відповідають вимогам закону. Зазначені обставини у їх сукупності свідчать про обґрунтовану можливість і законність у даному випаду звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України. Відповідно, доводи прокурора в цій частині є помилковими.

Відтак, як зазначає захисник, вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22.05.2023 ухвалено з урахуванням конкретних обставин вказаного кримінального провадження та даних про особу засудженого, чітко визначив обставини, які слугували підставою для призначення міри покарання без відбування реального терміну та застосування іспитового строку, звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки всі обставини справи судом першої інстанції були враховані у повному обсязі при призначенні засудженому покарання. Крім того, вирок суду першої інстанції не містить посилання на обставини, які б при застосуванні щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України свідчили про неможливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав позицію своїх захисників,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині фактичних обставин справи, кваліфікації кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_7 прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності.

Так, відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищенаведені положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Прокурор в апеляційній скарзі висловив свою незгоду з вироком суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Так, перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За правилами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, судом першої інстанції було враховано обставини та ступінь тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, працює не офіційно, має місце проживання та реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого було визнано щире каяття та співпраця з органами досудового розслідування по розкриттю кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому, висловив щирий жаль та осуд своєї поведінки, що беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_7 щиро покаявся у вчиненому та підтверджує правильність визнання судом першої інстанції обставиною, яка пом`якшує покарання - щирого каяття обвинуваченого.

При цьому, щире каяття обвинуваченого є такою формою посткримінальної поведінки, яка свідчить про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_7 становить реальну суспільну небезпеку, як для оточуючих та і для себе особисто, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування положень ст. 75 КК України.

Отже, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок безпідставного застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 22.05.2023 в частині призначеного покарання достатньо вмотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК України, а призначене ОСОБА_7 покарання у зазначеному судом першої інстанції виді й розмірі із застосуванням звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обгрунтованим, вмотивованим і справедливим та таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Твердження прокурора в цілому зводяться до того, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин у сфері незаконного обігу психотропних речовин, що не може бути перешкодою для звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, зокрема принцип індивідуалізації покарання, а також індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та конкретні обставини справи, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням зі здійсненням певного контролю за його поведінкою органом пробації є обґрунтованим.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і його перевиховання неможливе без реального відбування покарання прокурором до апеляційного суду не надано.

Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023 щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді _____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4