Справа № 186/1590/20
Провадження № 1-в/0186/129/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Синельниківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31 березня 2022 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

про приведення вироку у відповідність,

В С Т А Н О В И В:

До Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшло подання заступника начальника Синельниківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність до закону вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 .

Згідно подання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 31 березня 2022 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185,ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 на обліку уповноваженого органу з питань пробації перебуває з 04.05.2022 року.

У зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі ст.74 Кримінального кодексу України, особа, засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року ОСОБА_4 вчинив шахрайство 15 вересня 2019 року, заволодівши коштами в сумі 1700 гривень; 25 грудня 2019 року, заволодівши коштами в сумі 900 гривень; 29 грудня 2019 року, заволодівши коштами в сумі 900 гривень, 14 лютого 2020 року, заволодівши коштами в сумі 1800 гривень.

Також ОСОБА_4 01 квітня 2021 року вчинив крадіжку майна, завдавши матеріальної шкоди на суму 546,33 грн.; 07 квітня 2021 року вчинив крадіжку майна, завдавши матеріальної шкоди на суму 419 грн.

Станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум в України становив 1921 грн.; станом на 01.01.2020 року - 2102 грн., станом на 01.01.2021 року - 2270 грн., тобто, спричинена кримінальними правопорушеннями матеріальна шкода менша за встановлений прожитковий мінімум у відповідному році.

Враховуючи вищевикладене, заступник начальника Синельниківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 просить суд розглянути питання щодо приведення вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства.

У судове засідання заступник начальника Синельниківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, прохав подання задовольнити.

Прокурор Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд подання за її відсутності, прохала подання задовольнити.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд виходить з того, що статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, суд вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Таким чином, суд робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двом неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру такого мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтями 185 та 190 КК України, у 2019 році становила 1921 грн., у 2020 році 2102 грн., у 2021 році - 2270 грн.

Згідно вироку ОСОБА_4 засуджений за наступні кримінальні правопорушення:

- шахрайство, вчинене 14.09.2019 р. відносно ОСОБА_6 , що спричинило майнову шкоду на суму 5100 грн. (кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України);

- шахрайство, вчинене повторно 18.09.2019 р. відносно ОСОБА_7 , що спричинило майнову шкоду на суму 1700 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України);

- шахрайство, вчинене повторно 25.12.2019 р. відносно ОСОБА_8 , що спричинило майнову шкоду на суму 900 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України);

- шахрайство, вчинене повторно 29.12.2019 р. відносно ОСОБА_9 , що спричинило майнову шкоду на суму 900 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України);

- шахрайство, вчинене повторно 04.01.2020 р. відносно ОСОБА_10 , що спричинило майнову шкоду на суму 3540 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України);

- шахрайство, вчинене повторно 10.01.2020 р. відносно ОСОБА_11 , що спричинило майнову шкоду на суму 2700 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України);

- шахрайство, вчинене повторно 14.02.2020 р. відносно ОСОБА_12 , що спричинило майнову шкоду на суму 1800 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України);

- крадіжка, вчинена повторно з магазину ТМ «Аврора» 01.04.2021 р., що спричинила майнову шкоду ФОП ОСОБА_13 на суму 546,33 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України);

- крадіжка, вчинена повторно з магазину ТМ «Аврора» 07.04.2021 р., що спричинила майнову шкоду ФОП ОСОБА_14 на суму 419 грн. (кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України).

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діянь, якими спричинено майнову шкоду ОСОБА_7 на суму 1700 грн., ОСОБА_8 на суму 900 грн., ОСОБА_9 на суму 900 грн., ОСОБА_12 на суму 1800 грн., ФОП ОСОБА_13 на суму 546,33 грн., ФОП ОСОБА_14 на суму 419 грн., не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у відповідному році, вказані діяння не підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст. 185 КК України, і до цих діянь мають застосовуватися положення ч.1 ст. 5 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 ч.1 ст. 537 цього Кодексу, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ч.2 ст.185 КК України.

Натомість, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ч.2 ст.190 КК України, так як декриміналізовано лише частину діянь, кваліфікованих за даною нормою КК. Кваліфікація інших епізодів шахрайських дій, вчинених ОСОБА_4 відносно ОСОБА_10 на суму 3540 грн. та ОСОБА_11 на суму 2700 грн., за ч.2 ст.190 КК України не змінюється, зазначені епізоди не декриміналізовано, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення засудженого від кримінального покарання, призначеного за ч.2 ст.190 КК України.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, та окремі кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним, не підпадають під декриміналізацію та дію Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд вважає необхідним привести вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог КК України.

Таким чином, після звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України, його слід вважати засудженим вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року до покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч.2 ст.190 КК України у виді двох років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженим до покарання у виді двох років позбавлення волі та звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Синельниківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність до закону вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_4 привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений: за ч.1ст.190 КК України - до покарання у виді одного року обмеження волі, за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженим до покарання у виді двох років позбавлення волі та звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів.

СУДДЯ: ОСОБА_15