Справа № 153/876/24
Провадження №11-кп/801/127/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000065 від 29.03.2024 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 та керівника Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.10.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Писарівка, Ямпільського району Вінницької області, місце проживання АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого водієм у СТОВ «Писарівка», громадянина України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень та без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , АТ «СГ «ТАС» (приватне) про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину у сумі 49 720 гривень. Стягнуто з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 280 (двісті вісімдесят) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 29.03.2024 приблизно о 12 год 05 хв ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер, НОМЕР_1 , заїжджаючи заднім ходом у двір багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання впала на щебеневе покриття двору. Внаслідок наїзду ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритого вколоченого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, що відповідно до висновку судово-медичного експерта №22 від 26.04.2024 по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №CE-19/102-24/7990-IT від 30.04.2024, водій автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду. В діях водія автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , вбачається невідповідність вимогам, п.10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор ОСОБА_11 , не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 - вчинення злочину вперше. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 5 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Прокурор вказує на безпідставність звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на положення ч. 2 ст. 69 КК України.

Вважає, що вчинення злочину вперше не є обставиною, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом в недостатній мірі враховано особу ОСОБА_8 , який в ході судового розгляду вину не визнав, проти задоволення цивільного позову заперечував, перед потерпілою не вибачився, що свідчить про не усвідомлення останнім наслідків вчиненого злочину, відсутність змін у становленні до діяння та дійового каяття.

В апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 порушується питання про зміну вироку щодо ОСОБА_8 в частині розміру стягнутої моральної шкоди та судових витрат на правову допомогу та призначеного покарання. Представник потерпілої просить стягнути на користь потеплілої ОСОБА_10 з ОСОБА_8 350 000 грн у відшкодування моральної шкоду та з АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) 160 000 грн страхового відшкодування. Також призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 5 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Апелянт вважає, що Ямпільським районним судом Вінницької області допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо застосування положень закону по призначення основного та додаткового покарання, яке потягло за собою безпідставне звільнення ОСОБА_8 від призначення обов`язкового додаткового покарання. Вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Представник посилається на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини та звинувачення останнім потерпілої, яка нібито сама могла впасти поруч з його автомобілем або її збив вітер.

Також апелянт вважає безпідставним зменшення судом сум витрат на правову допомогу та відшкодування моральної шкоди, стягнутих на користь потерпілої. При цьому посилається на подання ним детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: копії договору по надання правової допомоги від 21.05.2024, розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу та акту наданих послуг. Вважає, що сума витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 50 000 грн є підтвердженою та співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт та часом, витраченим на дорогу для участі в судовому засіданні, ціною позову та значенням справи для сторони.

Представник не погоджується з висновком суду першої інстанції також в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 49720 грн, оскільки вважає, що суд не в повній мірі врахував глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 з приводу вимушеного лікування внаслідок отримання тілесних ушкоджень, винуватцем яких є обвинувачений, погіршення стану здоров`я потерпілої та часу на відновлення стану, що існував до вказаних подій. Через значні травми ОСОБА_10 за наслідками ДТП встановили 1 групу інвалідності.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги сторони обвинувачення, представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти поданих апеляційних скарг та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 повністю доведена матеріалами кримінального провадження, кваліфікація дій є правильною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Доводи прокурора та представника потерпілої про невідповідність основного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, є непереконливими, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За змістом ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначене ОСОБА_8 основне покарання у виді штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вчинене ним кримінальне правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру скоєних дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи ОСОБА_8 таке покарання, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував також дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про безпідставність визнання обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину вперше, адже ця обставина лише характеризує особу, однак жодним чином не пом`якшує її покарання.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 покарання, місцевий суд узяв до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває. Син обвинуваченого ОСОБА_12 з 19 квітня 2022 року по даний час, призваний на військову службу та перебуває у складі Збройних Сил України, захищає та відстоює суверенітет, боронить територіальну цілісність та недоторканність України.

З досудової доповіді наданої представником Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області щодо обвинуваченого вбачається, що за результатами зібраної інформації існує низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства.

Окрім того, судом враховано характер та мотиви допущених ОСОБА_8 порушень правил безпеки дорожнього руху, відсутність умислу на вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, доводи апелянтів про м`якість призначеного ОСОБА_8 основного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються наведеним.

Також не знайшли свого підтвердження доводи представника потерпілої щодо безпідставного зменшення суми у відшкодування витрат на правову допомогу.

Обґрунтовуючи рішення про стягнення витрат на правову допомогу, понесену потерпілою, суд першої інстанції керувався принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи обставини кримінальної справи та беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого.

На переконання апеляційного суду, визначена судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, що підлягає стягненню з обвинуваченого, є співмірна зі складністю даного кримінального провадження, обсягом наданим адвокатом обсягом послуг у суді та відповідає критерію реальності таких витрат.

Разом з тим, апеляційний суд частково погоджується з доводами представника потерпілого, наведеними в апеляційній скарзі, що стягнута судом сума на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 в розмірі 49720 грн є недостатньою з огляду на глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 з приводу вимушеного лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, винуватцем яких є обвинувачений, погіршення стану здоров`я потерпілої та часу на його відновлення.

Отримані ОСОБА_10 травми внаслідок ДТП призвели до встановлення І групи інвалідності, до порушення звичного для неї ритму життя, викликали необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення звичайного стилю життя.

З огляду на характер вчиненого ОСОБА_8 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 , перенесений нею біль, погіршення її здібностей внаслідок отриманих травм, необхідність в подальшому лікуванні та тривалій реабілітації, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги представника потерпілого в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з принципу розумності і справедливості, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 100000 гривень.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, наведені в апеляційних скаргах, щодо безпідставного застосування ст. 69 КК України та не призначення судом додаткового покарання.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Так, ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане 3 корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 69 КК на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі над три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.04.2024 по справі № 756/9214/22 провадження № 1-7103км23 та від 06.09.2023 по справі № 751/5198/22, провадження № 51-3251км23, зазначено, що оскільки штраф у розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначено як одне з основних покарань у санкції ч. 1 ст. 286 КК, особу не може бути звільнено від передбаченого нею обов`язкового додаткового покарання на підставі положень ч. 2 ст. 69 зазначеного Кодексу.

З огляду на викладене вирок Ямпільського районного суду Вінницької області в частині призначення покарання без позбавлення ОСОБА_8 права керувати транспортними засобами неможна визнати законним і обґрунтованим.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, у зв`язку з допущеним судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне вирок скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та ухвалити новий вирок, яким, з урахуванням наведених вище обставин, призначити йому за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та його співмірності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги керівника Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.10.2024 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 - вчинення злочину вперше.

Призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину, в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4