Провадження 1-в/557/2/2025
Справа 557/1900/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , фахівця з питань соцільної роботи із суб`єктами пробації Рівненського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща подання фахівця з питань соцільної роботи із суб`єктами пробації Рівненського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання,

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30 липня 2024 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Фахівець з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з остаточним призначенням на підставі ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_6 діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав, посилаючись на обставини викладені в ньому.

Прокурор у судовому засіданні подання просила задовольнити.

Засуджений у судове засідання не з`явився, судом вживалися заходи щодо його повідомлення про час, місце та дату розгляду подання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання, суд приходить наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року складає 2481 грн. А отже, сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240, 50 грн (2481 грн : 50% = 1240, 50 грн).

Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240, 50 х 2 = 2481 грн.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом установлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з остаточним призначенням на підставі ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вказаного вироку, який 02 вересня 2024 року набрав законної сили та 22 листопада 2024 року прийнятий до виконання Рівненським районним сектором № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому спричинив потерпілій матеріальну шкоду за окремими епізодами в розмірі 998,05 грн, що станом на момент вчинення крадіжки по кожному епізоду складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року по кожному з епізодів завдано матеріальну шкоду потерпілій на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально караними на теперішній час, суд приходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

При цьому, ОСОБА_6 слід вважати засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, без застосування ст. 70 КК України, так як ст. 200 КК України не підпадає під декриміналізацію, і призначене покарання слід виконувати самостійно.

За таких обставин, подання є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Покарання, призначене ОСОБА_5 , вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, виконувати самостійно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Гощанський районний суд Рівненської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 23 cічня 2025 року о 09 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1