Єдиний унікальний номер 205/2054/22
1-кп/205/605/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/605/25 Справа № 205/2054/22
У Х В А Л А

06 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження №0000056 від 17.01.2022 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болнісі Грузія, громадянина України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 16.07.2020 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушен ня, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили визначити обвинуваченому розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, об`єктом якого є власність, а додатковим об`єктом є життя та здоров`я осіб та яке, відповідно до ст. 12 КК, належить до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 7 років, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Погоджується суд з посиланням прокурора на наявність ризику того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній раніше судимий за вчинення тяжкого кримінального правопорушення та знову обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування та легального джерела доходу, суд доходить висновку про його схильність до протиправної діяльності та, як наслідок, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце мешкання та певні соціальні зв`язки. Водночас, зазначені обставини не можуть слугувати підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи завершальну стадію кримінального провадження і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що обвинуваченому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з погрозою застосування насильства, а також стадію розгляду кримінального провадження, суд, на даний час, не знаходить підстав для визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 06 квітня 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1