Справа № 947/1384/25
Провадження № 1/947/9/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Іванчука В.М.,

при секретарі с/з Чорній Ю.А.,

за участю:

прокурора Левицького О.А.,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 ,

захисника Осадчої І.А.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого Рибак А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні матеріали кримінальної справи щодо вирішення питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,у зв`язку з наявністю в його діях ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси з Одеського апеляційного суду надійшли матеріали кримінальної справи щодо вирішення питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у відношенні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю в його діях ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Відповідно до ст.244 КПК України в редакції 1960 року, за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою приймає одне з таких рішень: 1) про призначення справи до судового розгляду; 2) про зупинення провадження в справі; 3) про повернення справи прокуророві; 4) про направлення справи за підсудністю; 5) про закриття справи; 6) про повернення справи на додаткове розслідування.

Прокурор просив суд призначити справи до судового розгляду.

Учасники справи не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що 07.04.2010 року слідчим СВ Київського РВ ОГУ ГУМВС України в Одеській області винесено постанову про закриття кримінальної справи за фактом вчиненого неповнолітнім ОСОБА_3 суспільного небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ст.119 ч.1 КК України та направлення матеріалів до суду для вирішення питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до зазначеної постанови 22.07.2008 року, близько 16 годин 00 хвилин, малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на території дачної ділянки №67/55 по вул. Квітковій у м. Одесі для розпалювання багаття використовували невстановлену легкозаймисту рідину. ОСОБА_3 , намагаючись розпалити багаття, почав лити в нього вказану рідину.

Ця рідина потрапила на тіло ОСОБА_4 , який знаходився поблизу багаття. Внаслідок займання рідини ОСОБА_4 отримав термічні опіки ІІІ ст. 70% поверхні тіла (обличчя, тулуб, кінцівки), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 02.08.2008 року у відділенні інтенсивної терапії опіків ГКБ-10 м. Одеси від отриманих опіків малолітній ОСОБА_4 помер.

З проведеного розслідування слідчий дійшов висновку у тому, що ОСОБА_3 виливав легко займисту рідину в багаття, не передбачав можливості настання наслідків у вигляді опіків ОСОБА_4 , проте, в ситуації, що склалася, він міг і повинен був такі наслідки передбачати.

За таких обставин, сторона обвинувачення у діях ОСОБА_3 суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ст.119 ч.1 КК України вбивство, скоєне з необережності. Проте, з огляду на те, що ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, зазначену справу провадженням закрито та матеріали її направлені до суду для вирішення питання про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

15.08.2024 року постановою Київського районного суду м. Одеси у застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру відмовити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак суспільного небезпечного діяння, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, на підставах, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтував наступним:

-судом не враховано постанову ВСУ від 27.11.2014 року в даній справі, якою було скасовано попереднє рішення суду, в якій касаційний суд звернув увагу на те, що під час нового судового розгляду необхідно ретельно дослідити докази по справі, надати їм належну оцінку, перевірити доводи потерпілого, та в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення;

-суд розглянув справу за відсутності служби у справах дітей, явка яких є обов`язковою;

-суд не допитав жодного свідка за клопотанням потерпілого, в тому числі й ОСОБА_1 ;

-суд не врахував, що психолого-психіатрична експертиза проведена на підставі недостовірних показів ОСОБА_1 , які суперечать показам неповнолітнього ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та висновкам експертів пожежно-технічної експертизи;

-суд не допитав співробітників Київського РВ: ОСОБА_8 та слідчу ОСОБА_9 ;

-в оскарженій постанові суд фактично копіював мотивувальну частину попередніх постанов, які були скасовані;

-суд безпідставно послався на покази свідка ОСОБА_10 , який не допитувався в судовому засіданні, а також під час досудового розслідування;

-суд безпідставно поклав в основу рішення покази неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які неодноразово змінювались та в переважній більшості суперечать іншим матеріалам справи;

-суд проігнорував висновки комплексної хімічної пожежно-технічної експертизи №334 від 19.05.2009 року та покази експерта ОСОБА_11 стосовно того, що при доливанні рідини до багаття під тиском, попадання вогню по струмені у ємність неможливе, та щоб з пляшкою з небезпечною рідиною щось трапилось (вибух) необхідно щоб температура багаття була 700-800 градусів, а для цього обов`язково потрібна горіти деревина. Разом з тим, відповідно до показів всіх свідків, протоколу огляду місця події, під час розпалювання вогню, на місці події дров не було;

-суд безпідставно послався на епікриз карти стаціонарного хворого від 24.07.2008 року про отримання опіків ОСОБА_4 внаслідок попадання горючої рідини у багаття та подальшого вибуху та на покази свідка ОСОБА_12 про те, що вона бачила обгорілу дитина у синтетичних шортах, які прилипли до його тіла. У рішенні суд свідомо не зазначив той факт, що свідок бачила ОСОБА_4 тільки декілька разів в компанії дітей;

-суд не врахував висновки експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №638 від 14.04.2009 року, відповідно до яких на сірниках, половику, пруті з яблуками паливно-мастильних матеріалів, нафтопродуктів та легкозаймистих речовин не міститься;

-суд не врахував протокол огляду місця події від 05.08.2008 року та покази слідчого Київського ВП ОСОБА_13 про відсутність слідів багаття та пляшки з-під горючої суміші на місці події;

-судом проігноровані покази свідків ОСОБА_14 (господарів дачі) про відсутність на їх ділянці легкозаймистих та вибухово-небезпечних рідин, а також слідів багаття;

-судом проігноровані висновки начальника НДЕКЦ ОСОБА_15 від 22.07.2009 року та висновки співробітника Київського ВП ГУ МНС ОСОБА_16 , про неможливість проведення слідчого експеримента з розпалюючою рідиною «Сплах», оскільки під час розпалювання багаття, доливу рідини, відбудеться спалах будівель поблизу та при вибухі може відбутися руйнування елементів конструкції навколишньої середи;

-дані щодо синтетичного одягу на ОСОБА_17 ґрунтуються виключно на показах 9-ти річного ОСОБА_5

-про те, що ОСОБА_3 крикнув ОСОБА_4 «відходь» ніхто не підтверджує крім нього, навіть свідок ОСОБА_5 , який знаходився на відстані двох метрів;

-данні щодо гасіння ОСОБА_3 . ОСОБА_4 за допомогою килимка спростовуються показами свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що бачила як втікав ОСОБА_5 з місця події, за ним біг ОСОБА_3 , а після цього вибіг ОСОБА_4 , весь у вогні, який кричав від болю;

-покази свідка ОСОБА_5 , про те що ОСОБА_4 заліз у вікно літньої кухні та взяв там розпалювач, спростовуються показами свідків ОСОБА_14 про відсутність на ділянці легкозаймистих речовин, а також показами ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 постійно перебуваючи у свідомості казав що рідину з сірниками приніс саме ОСОБА_3 ;

-суд не надав належної оцінки неспроможності та суперечності показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , які зафіксовані експертами ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які під час з`ясування причинного зв`язку отримання опіків ОСОБА_4 не надали відповіді на питання «Чи знаходились дії осіб, які перебували на місці події ( ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ) у причинному зв`язку з отриманням опіків потерпілим?», посилаючись на недостатність та суперечливість наявних у справі показів свідків;

-висновки суду ґрунтуються лише на показах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , однак їх показання є однобічними, необ`єктивними та не відповідають фактичним обставинам справи, тому підлягають критичній оцінці;

-судом не враховані покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_24 , ОСОБА_4 , ОСОБА_25 , про те, що протягом 10 днів ОСОБА_4 був у свідомості та розповів що ОСОБА_3 приніс розпалювач, він йому зробив зауваження, що яблука стануть неїстівними, після чого ОСОБА_3 вилив розпалювач на нього, а також постійно повторював, що ОСОБА_3 його спалив;

-суд, пославшись у рішенні на покази лікаря-анестезіолога МКЛ 10 ОСОБА_26 про перебування потерпілого у медикаментозному сні після перев`язок, умисно не врахував та не оцінив той факт, що ОСОБА_26 повідомляла, що до та після операції ОСОБА_27 був у свідомості та міг вказати причину травми;

-суд послався на суперечливі покази ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , в яких ОСОБА_6 повідомляє що вони не бачили що робили хлопці, а почули грохіт. В свою чергу ОСОБА_18 повідомляв, що бачила як ОСОБА_4 заліз у вікно та взяв пляшку з надписом «Спалах» та зайшов у отвір де перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . З показів зазначених осіб суд виділив з контексту ті деталі, які лише виправдовують ОСОБА_3 ;

-суд не надав оцінки не відповідності показів родичів ОСОБА_3 про надання першої медичної допомоги ОСОБА_28 , неодноразового виклику швидкої допомоги та тісного спілкування з ОСОБА_29 , оскільки ці покази спростовуються довідкою №96 від 06.04.2009 року відповідно до якої, перший виклик швидкої допомоги надійшов о 18:15, через дві години 15 хвилин після події не з адреси ОСОБА_22 , а від будівника (вул.Квіткова, 43). Водночас адреси Стрельцових (вул. Квіткова, 48) швидку не викликали;

-суд проігнорував покази свідка ОСОБА_30 свідчать про те, що обгорілий хлопчик йшов у бік дому Стрельцових один;

-суд проігнорував покази ОСОБА_31 стосовно, що саме ОСОБА_3 був лідером у компанії дітей, які мешкають в цьому районі, а загиблий ОСОБА_4 був тільки гостем;

-суд не надав оцінки тому, що мати ОСОБА_3 спекулює тим, що на час події йому було 11 років, підводячи суд до того, що ОСОБА_4 був найстарший серед дітей та був ініціатором події;

-суд зазначив у рішенні не повні покази лікаря ОСОБА_32 стосовно того, що ніякої допомоги на початковому етапі надано не було, а такожд про те, що при надходженні ОСОБА_4 до лікарні, він знаходився у свідомості, а обставини травми виключають об`ємний вибух;

-суд дав невірну оцінку висновку судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_4 №7-1937/08 від 13.01.2010 року щодо відсутності можливості визначити вертикальні потоки та опіки як наслідки стікання легкозаймистої рідини;

-судом не взято до уваги висновок експертизи №29-1937 від 26.02.2009 року в якому чітко зафіксовані причини смерті ОСОБА_4 . Зокрема в описовій частині обставин події зазначено, що відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи відомо, що 22.07.2008 року, ОСОБА_3 знаходячись на дачній ділянці, який розташований по вул. Квітковій в м. Одесі, виляв вміст розпалювача на неповнолітнього ОСОБА_33 , в той час як сам ОСОБА_27 та ОСОБА_3 знаходились в безпосередній близькості від багаття;

-суд безпідставно посилається на акт №783 комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 05.08.2009 року, відповідно до якої ОСОБА_3 не міг усвідомлювати суспільну небезпеку своїх дій, оскільки зазначений висновок підлягає критичній оцінці з огляду на те, що в мотивувальній частині акту змодельована ситуація з показів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які повністю суперечать матеріалам кримінальної справи та фактичним обставинам події;

-суд не взяв до уваги, що лікар ОСОБА_34 , який проводив та підписував експертизу, у судовому засіданні відмовився надавати будь-які пояснення, посилаючись на погану пам`ять, відмовився знайомитися з матеріалами справи та заявив, що в акті №783 комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 05.08.2009 року стоїть не його підпис. Суд не зробив нічого, для того, щоб допитати ОСОБА_35 та ніяк не відреагував на його дії у суді;

-суд безпідставно відмовив в неодноразових клопотаннях про виклик та допит лікарів, які проводили комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_3 ;

-в порушення ч.1 ст.448 КПК України, в мотивувальній частині постанови суд зробив висновок про відсутність вини ОСОБА_3 , а в резолютивній частині відмовив у застосуванні примусових заходів виховного характеру, у зв`язку з відсутністю в діях ознак суспільного небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України

-в порушення ст.ст. 447, 448 КПК України, суд розглядав справу без участі особи, стосовно якої вирішувалось питання про застосування заходів виховного характеру;

-суд порушив вимоги ст.273 КПК України, оскільки в журналі судових засідань відсутні будь-які дані про прийняті судом рішення за результатами розгляду чисельних клопотань та процесуальних документів, підтверджуючих прийняття рішень за клопотаннями потерпілого.

09.12.2024 року за результатами розгляду апеляційний скарги потерпілого ОСОБА_2 апеляційний суд ухвалив постанову Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 року якою відмовлено у застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак суспільного небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, у зв`язку з наявністю в його діях ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Звернути увагу місцевого суду на необхідність дотримання розумного строку розряду кримінальної справи.

Рішення апеляційного суду є обов`язковим для суду першої інстанції, який проводить новий розгляд справи. Це означає, що суд першої інстанції не має права ігнорувати вказівки апеляційного суду і повинен діяти в межах тих правових висновків, які були зроблені апеляційною інстанцією.

Відповідно до ст. 246 КПК України 1960 року, суд має право винести постанову про повернення кримінальної справи на додаткове досудове розслідування, якщо під час судового розгляду з`ясується, що слідством не було зібрано достатньо доказів або було допущено суттєві порушення норм кримінально-процесуального законодавства, що унеможливлює прийняття рішення по суті. Повернення справи для проведення додаткового розслідування є необхідним для усунення виявлених недоліків та забезпечення всебічного, повного і об`єктивного розслідування.

Потерпілий ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції, при розгляді справи, не звернув увагу на всі фактичні обставини справи, не досліджував належним чином зібрані докази та не врахував позицію потерпілого щодо кваліфікації діяння, вчиненого ОСОБА_3 . Скарга стосувалася також неналежного виконання судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального законодавства, зокрема щодо недостатності та неповноти досудового розслідування.

З огляду на вказані вище недоліки, що були встановлені апеляційним судом, додаткове досудове розслідування є необхідним для того, щоб усунути виявлені порушення та неповноту зібраних доказів. Відповідно до ст. 244 КПК України 1960 року, слідчий зобов`язаний забезпечити належне дослідження всіх обставин справи, що, у свою чергу, вимагає уточнення певних фактів, які можуть мати суттєве значення для правильного вирішення питання щодо кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та можливості застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

Зважаючи на рішення апеляційного суду та наявні порушення у ході досудового слідства, є необхідним повернення кримінальної справи до Київської окружної прокуратури м. Одеси для організації додаткового досудового розслідування. Це дозволить усунути недоліки досудового розслідування, здійснити належне допитування свідків, а також зібрати нові докази, що підтверджують або спростовують наявність ознак суспільно небезпечного діяння, що дозволить прийняти обґрунтоване та законне рішення щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_3 .

Повернення справи на додаткове розслідування є доцільним у разі, якщо на етапі попереднього розслідування не зібрано достатньо доказів для прийняття рішення по суті справи.

У разі, якщо в ході попереднього розслідування не з`ясовані всі факти, що мають значення для розгляду справи, або є сумніви щодо правильності встановлених обставин, справа може бути повернута на додаткове розслідування для належного збору фактів. Це дасть можливість слідчим органам уточнити обставини справи, зібрати нові докази або допитати додаткових свідків.

Суд може повернути справу на додаткове розслідування у разі, якщо на етапі попереднього розслідування були порушені важливі процесуальні норми, що впливають на допустимість доказів або на об`єктивність розслідування. Це може бути, зокрема, неправомірне проведення слідчих дій (обшуки, допити тощо) без дотримання належних процесуальних процедур, що може вплинути на законність та обґрунтованість рішення.

З урахуванням вищезазначеного, існують суттєві недоліки, які не можуть бути виправлені під час судового розгляду, що вимагає повернення справи на додаткове розслідування для забезпечення всебічного, об`єктивного та належного розгляду справи в суді.

Для усунення виявлених недоліків та забезпечення належного захисту прав учасників процесу, зокрема потерпілого та обвинуваченого, а також з метою забезпечення об`єктивного розгляду справи та правильності її кваліфікації, на додатковому слідстві необхідно вжити наступні заходи:

Першочерговим завданням є встановлення місцезнаходження неповнолітнього ОСОБА_3 , який на момент розгляду справи в суді був відсутнім. Згідно з положеннями ст. 267 КПК України (в ред. 1960 року), орган досудового розслідування зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для розшуку особи, якщо її місцезнаходження не відоме. У разі ухилення особи від явки до суду або з інших причин, повинні бути задіяні відповідні органи для проведення пошукових дій, у тому числі звернення до правоохоронних органів для виконання доручень суду щодо встановлення місцезнаходження підсудного. В разі неможливості з`ясування місцезнаходження особи слід врахувати можливість проведення судового розгляду за відсутності підсудного тільки у випадку, коли для цього є передбачені законом обставини.

Відповідно до ст.245 КПК України (в ред. 1960 року), орган досудового розслідування має забезпечити явку свідків до суду та повідомити про це судову інстанцію. У разі неможливості їх явки повинні бути перевірені причини їх відсутності та вжиті заходи для з`ясування поважності причин неприбуття. Також необхідно перевірити, чи були належним чином виконані постанови суду, які доручали органу слідства провести розшук свідків.

У справі містяться докази того, що орган досудового розслідування не виконав постанови суду, які стосувалися проведення необхідних розшукових і слідчих дій щодо встановлення місцезнаходження підсудного і свідків. Це є істотним порушенням вимог процесуального закону. Необхідно провести перевірку виконання цих доручень органами слідства, а також визначити, чому ці дії не були здійснені в належний спосіб. У разі виявлення недоліків у виконанні доручень слід забезпечити їх належне виконання.

Під час судового засідання експерт ОСОБА_36 відмовився від ознайомлення з висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи неповнолітнього обвинуваченого, що спричинило порушення норм процесуального закону. Згідно з ст. 311 КПК України (в ред. 1960 року), суд зобов`язаний забезпечити належний допит експерта, особливо у випадку, якщо є сумніви щодо достовірності висновку. Враховуючи це, додаткове розслідування повинно включати перевірку правомірності висновків експерта, а у разі необхідності призначення нового експерта або проведення нової експертизи.

З метою усунення цього недоліку на додатковому слідстві слід провести комплексне дослідження всіх наданих доказів, у тому числі свідчень потерпілого, обвинуваченого, свідків, а також експертних висновків. Всі докази мають бути ретельно перевірені, оцінені в сукупності, що дозволить прийняти обґрунтоване та законне рішення.

На додатковому слідстві необхідно забезпечити рівність прав сторін. Це включає надання потерпілому можливості повноцінно брати участь у судовому процесі та надати всі необхідні докази на свою підтримку, а також надання обвинуваченому права на захист, включаючи можливість заперечувати проти поданих доказів і заявлених обвинувальних доводів.

Ці заходи повинні бути вжиті з метою забезпечення належного правосуддя, дотримання процесуальних норм і прав учасників кримінального процесу, а також для забезпечення об`єктивного та справедливого розгляду справи в суді першої інстанції.

З урахуванням вищезазначених обставин, матеріали кримінальної справи щодо вирішення питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у відношенні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю в його діях ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України слід повернути до Київської окружної прокуратури м. Одеси для організації провадження додаткового досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.11 розділом «Перехідні положення» КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.246, 273, 281 КПК України (в редакції 1960 року) суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали кримінальної справи щодо вирішення питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у відношенні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю в його діях ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України повернути до Київської окружної прокуратури м. Одеси для організації провадження додаткового досудового розслідування, з урахування необхідності виправлення недоліків зазначених у мотивувальній частині постанови суду, які не можуть бути виправлені під час судового розгляду.

Копія постанови протягом трьох діб після її винесення надсилається сторонам.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.