Провадження №1-кп/523/117/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21.03.2025р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001790 від 22.10.2017р., за обвинуваченням:

ОСОБА_13 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Хомутовка Глухівського району Сумської області, із середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, не офіційно працюючого різноробочим, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 , 21.10.2017р., приблизно о 21год. 30хв., знаходячись навпроти паркану, що огороджує будинок АДРЕСА_2 , після розпивання алкогольних напоїв, а саме горілки, на ґрунті раптово виниклих між ним та ОСОБА_14 неприязних стосунків, умисно, з метою спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень та завдання шкоди його здоров`ю, наніс потерпілому два удари ножем в область грудної клітини справа, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних поранень грудної клітки справа, проникаючих у плевральну порожнину, які супроводжувались потраплянням повітря та крововиливом (приблизно 350мл) у плевральну порожнину.

У ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних поранень грудної клітки справа, проникаючих у плевральну порожнину, які супроводжувались потраплянням повітря та крововиливом (приблизно 350мл) у плевральну порожнину. Зазначені тілесні ушкодження утворились від дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа. Вказані тілесні ушкодження, як у сукупності, так і окремо, згідно п. 2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В судовому засіданні, ОСОБА_15 свою вину у скоєнні вищевказаного злочину не визнав, при цьому повідомив, що в той день не вживав будь-яких алкогольних напоїв та відповідно не перебував у стані алкогольного сп`яніння, події, про які зазначено у обвинувальному акті відбувались не у дворі будинку, а у кімнаті гуртожитку, де він проживав разом із потерпілим ОСОБА_14 . Далі, ОСОБА_15 показав, що повернувшись додому (до вищевказаної кімнати), він побачив як потерпілий та інші хлопці вживають спиртні напої, направившись до свого ліжка, він виявив відсутність коштів, які були у тумбочці, на його зауваження «де гроші», потерпілий почав реагувати агресивно та підійшовши до Хмельова, наніс останньому удар пляшкою по голові, внаслідок чого, обвинувачений отримав пошкодження голови та втратив свідомість, після

чого, ОСОБА_15 стали наносити удари по тулубу та голові інші присутні хлопці. Щодо нанесення ударом ножом потерпілому, ОСОБА_15 пояснив, що не пам`ятає про ці обставини, оскільки втратив свідомість.

Незважаючи на те, що ОСОБА_15 не визнав свою вину у скоєному злочину, винуватість останнього підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:

- витягом з ЄРДР від 21.10.2017р., відповідно до якого, в останньому містяться відомості щодо обставин скоєння Хмельовим кримінального правопорушення відносно ОСОБА_14 (на 1арк.);

- протоколом огляду місця події від 22.10.2017р., відповідно до якого, об`єктом огляду є приміщення (палата) медичного закладу - МКЛ №11, в ході якого, були вилучені спортивні штани із плямами бурого кольору (на 2арк.);

- протоколом огляду місця події та фотоілюстрацією до нього від 22.10.2017р., відповідно до якого, об`єктом огляду є дільниця місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого, був виявлений предмет, схожий на ніж (на 3арк.);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.10.2017р., згідно якого, ОСОБА_15 був затриманий працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (на 4арк.);

-протоколом огляду предмету та постановою про прилучення речових доказів від 22.10.2017р., згідно яких, об`єктом огляду є ніж, вилучений під час огляду ділянки місцевості та який відповідно приєднаний до матеріалів справи (на 3арк.);

- протоколом огляду предмету та постановою про прилучення речових доказів від 22.10.2017р., згідно яких, об`єктом огляду є речі (спортивні штани із плямами бурого кольору) потерпілого ОСОБА_14 , які були на ньому під час нанесення йому Хмельовим ножових поранень та які відповідно приєднанні до матеріалів справи (на 3арк.);

- протоколом огляду предмету та постановою про прилучення речових доказів від 22.10.2017р., згідно яких, об`єктом огляду є речі: мобільний телефон із сім-картою, зарядний пристрій до телефону, куртка, светр, джинси, кросівки, які були вилучені у Хмельова під час його особистого обшуку та які відповідно приєднанні до матеріалів справи (на 3арк.);

- ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2017р., відповідно до якою, вищевказаним рішенням накладено арешт на: ніж, спортивні штани із плямами бурого кольору, мобільний телефон із сім-картою, зарядний пристрій до телефону, куртка, светр, джинси, кросівки (на 2арк.);

- висновком експерта №2822 від 04.12.2017р., відповідно до якого, у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження: два колото-різаних поранення грудної клітки справа, проникаючі у плевральну порожнину, які супроводжувалися потраплянням повітря та крововиливом у плевральну порожнину, вказані ушкодження утворились від дії клинку ножа. Зазначені ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. В крові ОСОБА_14 виявлений етанол в концентрації 3,99% (на 2арк.);

- висновком експерта №1056 від 08.12.2017р., відповідно до якого, кров ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відносяться до різних груп. На ножі, вилученому при огляді ділянки місцевості, виявлена кров людини, що не виключає ймовірність походження крові від ОСОБА_14 (на 4арк.);

- висновком експерта №1057 від 07.12.2017р., відповідно до якого, на парі кросівок, вилучених у Хмельова, виявлена кров ОСОБА_14 (на 4арк.);

- висновком експерта №1060 від 08.12.2017р., відповідно до якого, на спортивних штанах потерпілого виявлена кров самого ОСОБА_14 (на 4арк.);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2017р. та дослідженим DVD-диском до нього, відповідно до якого, ОСОБА_14 на місці події пояснив та показав за яких обставин, ОСОБА_15 вчинив відносно нього кримінальне правопорушення (на 3арк.);

- дослідженим актовим записом від 18.09.2018р., відповідно до якого, зафіксована смерть ОСОБА_14 (на 2арк.);

- висновком експерта №3219 від 09.01.2018р., згідно якого, у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження: рани лівої вушної раковини та області лівої надбрівної дуги. Вказані ушкодження не були небезпечними для життя, спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6-ть, але не більше як 21 день, і за цим критерієм

відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (на 2арк.).

Тому, невизнання обвинуваченим ОСОБА_15 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні розцінюється судом як лінія захисту обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності, та яка спростовується вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому, судом приймається до уваги ті обставини, що ініціатором сварки, яка переросла потім на нанесення обвинуваченим ножових поранень потерпілому був саме ОСОБА_15 , оскільки це підтверджується дослідженими доказами та дослідженим висновком експерта №2822 від 04.12.2017р., відповідно до якого, у ОСОБА_14 виявлені два колото-різаних поранення грудної клітки справа. При цьому, не приймається до уваги твердження захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_12 про необхідність виправдання її підзахисного, оскільки встановлені достатні докази доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненому кримінально правопорушення, та яке спростовується нижченаведеним.

Так, згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно із ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar vs. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно Хмельова, в частині висунутого обвинувачення.

Перевіряючи правильність кваліфікацій дій обвинуваченого, суд виходить з того, що характер та послідовність дій ОСОБА_15 , обумовлених метою заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, засіб, характер, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, які супроводжувалися нанесенням ударів ножом по тулубу потерпілого, заподіяння ударів в області важливих органів, що спричинило ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, поза розумним сумнівом свідчать про наявність та зміст умислу Хмельова, направлених саме на заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень.

Із Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» судам питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість і локалізацію поранень та інших ушкоджень.

Так, знаряддям вчинення злочину обвинувачений обрав ніж, а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні можна заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, а поведінка ОСОБА_15 після заподіяння ножових поранень - не вжиття заходів щодо надання постраждалому медичної допомоги, свідчать про його прямий злочинний умисел, тобто обвинувачений розумів суспільну небезпеку свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень та бажав їх настання.

Приймаючи до уваги обставини визнаного доведеним обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, судом беззаперечно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_15 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, відповідно, суд приходить до висновку, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання ОСОБА_15 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_15 , який є особою відповідно до ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується документально), офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де характеризувався задовільно.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_15 , передбачені ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу Хмельова, який є особою відповідно до ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, маючого низку тяжких захворювань (підтверджується документально), офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де характеризувався задовільно, приймаючи до уваги відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, окрім того, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_13 - залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 28.10.2024р. Зарахувати Хмельову в строк відбуття покарання, знаходження під вартою з 22.10.2017р. по 17.03.2020р. у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Речові докази: ніж; спортивні штани із плямами бурого кольору, мобільний телефон із сім-картою, зарядний пристрій до телефону, куртка, светр, джинси, кросівки - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1