ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4949/24 Номер провадження 11-кп/814/1047/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 06.12.2024,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про приведення у відповідність вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України, щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок Новомосковського міськрайонного суду від 17.05.2022 вирішено виконувати окремо.

Таке рішення суд мотивував тим, що у зв?язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024, кримінальна відповідальність настає за крадіжку чужого майна на суму, яка перевищує 2 неоподатковані мінімуми доходів громадян станом на 1 січня відповідного року, протягом якого було вчинено протиправне діяння.

Враховуючи, що ОСОБА_8 у 2022 році викрала майно на суму 2490 грн. 80 коп., що перевищує 2 неоподатковані мінімуми доходів громадян станом на 1 січня 2022 року, її протиправне діяння на теперішній час вважається кримінальним правопорушенням.

У поданій апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Свої вимоги обгрунтовує ти, що місцевий суд неправильно встановив суму завданих потерпілому збитків, оскільки нею було вчинено два епізоди крадіжки, а саме перший 16.01.2022 на суму 1 390 грн. 80 коп. та другий 17.01.2022 на суму 1 100 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник заявила аналогічні апеляційні вимоги.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засуджену та її захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженої від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженої та її захисника не підлягають задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Статтею 537 КК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суд правомірно відмовив у задоволення подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» щодо приведення у відповідність Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024.

Так, у зв?язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024, кримінальна відповідальність настає за крадіжку чужого майна на суму, яка перевищує 2 неоподатковані мінімуми доходів громадян станом на 1 січня відповідного року, протягом якого було вчинено протиправне діяння.

Враховуючи, що ОСОБА_8 , 16.01.2022 та 17.01.2022 вчинила тотожні крадіжки, маючи єдиний злочинний намір, що охоплював заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, внаслідок чого викрала майно потерпілої на суму 2 490 грн. 80 коп., що перевищує 2 неоподатковані мінімуми доходів громадян станом на 1 січня 2022 року, тому протиправне діяння засудженої на теперішній час вважається кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, враховуючи що питання про звільнення ОСОБА_8 від призначеного судом покарання у випадку, передбаченому частиною 2 статті 74 КК України, вирішувалося судом під час виконання вироку, факти та обставини, передбачені ст. 91 КПК України, які були встановлені судом першої інстанції під час ухвалення вироку, у тому числі вирішення питання щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, апеляційним судом не переглядаються

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційних скарг засудженої та її захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 06.12.2024, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4