Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9188/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/713/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження №274/9188/24 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.11.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.

Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло, яким є приміщення Державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)», розташоване за адресою: вул. Низгірецька, 2, м. Бердичів, Житомирська область цілодобово до 24.01.2025 (включно).

У задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду.

Встановлено строк дії ухвали до 24.01.2025 включно.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001167 від 15.11.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.390 КК України та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб. При цьому, зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком суду в ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2. Вважає, що враховуючи викладені в клопотанні про обрання запобіжного заходу обставини, наразі на стадії розслідування та збирання доказів існують 2 ризики для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 перебуває під наглядом адміністрації виправного центру лише у межах самого виправного центру, а за межами останнього, у випадках отримання дозволу на короткочасну відпустку відповідно до положень кримінально-виконавчого законодавства не перебуває під наглядом адміністрації виправного центру, тобто існує ризик, передбачений як п.1 так і п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, у виправних центрах відсутній відділ охорони, порівняно з виправними колоніями, тому підозрюваний ОСОБА_7 перебуває лише під наглядом адміністрації виправного центру. Наголошує, що слідчим суддею неналежним чином оцінено ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 схильний до вчинення нових злочинів, а також перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до самовільного залишення меж виправного центру. Рахує, що викладені обставини свідчать про те, що запобіжний захід - тримання під вартою є співмірним та превентивним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою арешту та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №274/9188/24, в провадженні СВ Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0001167 від 25.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 390 КК України.

Згідно змісту клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.09.2021 та на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2024 відбував покарання з 05.11.2024 у виді обмеження волі в ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин за наступних обставин.

Зокрема, 05.11.2024, прибувши для відбуття покарання до державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», засуджений до обмеження волі ОСОБА_7 під підпис був ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правовими актами, то регламентують порядок та умови відбування покарання у виді обмеження волі, правилами внутрішнього розпорядку установи виконання покарання для засуджених до обмеження волі та попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 390, 391, 392, 393 КК України. Так, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, 1.3.1 1.2024 близько 16 години 30 хвилин засуджений до обмеження волі ОСОБА_7 , на підставі наказу про надання короткочасного виїзду за межі державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» з метою короткочасного лікування у відділенні КНП «Бердичівська міська лікарня», в подальшому був доставлений працівниками екстреної медичної допомоги із державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» та в подальшому 14.11.2024, перебуваючи в приміщенні інфекційного відділення КНП «Бердичівська міська лікарня», що за адресою м. Бердичів вул. Здоров`я, 1, розуміючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю нагляду, покинув приміщення інфекційного відділення КНП «Бердичівська міська лікарня» та без відповідного дозволу начальника державної установ «Бердичівський виправний центр (№108)», самовільно залишив межі вказаної виправного центру.

20.11.2024 складено повідомлення про підозру за вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та вручено її відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, у спосіб передбачений КПК для вручення повідомлень.

22.11.2024 винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_7 , заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №0311012. ОСОБА_7 оголошений в державний розшук.

26.11.2024 працівниками державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» було встановлено місце перебування ОСОБА_7 , та у подальшому він був доставлений до ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів вул. Низгірецька, 2.

На підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2024 засуджений ОСОБА_10 відбував покарання з 05.11.2024 у виді обмеження волі в державній установі «Бердичівський виправний центр (№108)», що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, та пробувши 9 днів вчинив новий злочин.

27.11.2024 слідчий СВ Бердичівського РВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано фактичні обставини його вчинення. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані про те, що ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у виді обмеження волі у ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)", буде перебувати під особливо пильним наглядом адміністрації установи, при цьому спеціальний дозвіл для залишення меж установи йому, вочевидь, буде можливо отримати лише у виключному випадку.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено не доведеність органом досудового розслідування, процесуального ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду та доведеність ризику вчинення аналогічного кримінального правопорушення, разом з цим, прокурором не доведено необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

Частиною1 ст.181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.11.2024, якою обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишати житло, яким є приміщення Державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)», розташоване за адресою: вул. Низгірецька, 2, м. Бердичів, Житомирька область, без застосування електронних засобів контролю, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, до 24.01.2025 (включно) без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :