ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1568/23

Провадження № 11-кп/4820/628/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої застосовано

примусові заходи

виховного характеру ОСОБА_6 ,

представника особи, щодо якої

застосовано примусові заходи

виховного характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

представника

потерпілої - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відекоконференцзв`язку, апеляційні скарги захисника особи щодо якої застосовано заходи виховного характеру ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 вересня 2024 про застосування стовно неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_12 примусових заходів виховного характеру,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0001685 від 01.09.2023 року щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301-1 КК України - задоволено.

Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передання його під нагляд матері ОСОБА_7 .

Встановлено тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 терміном 2 (два) роки.

Попереджено ОСОБА_7 про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_12 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передання його під нагляд батька - ОСОБА_13 .

Встановлено тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_12 терміном 1 (один) рік.

Попереджено ОСОБА_13 про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , задоволено частково.

Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 коштів або майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди та на яке може бути звернено стягнення, стягнути моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень з його законного представника ОСОБА_7 .

В решті позову відмовлено.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_6 18.06.2023 року, перебуваючи на території садового кооперативу «Приозерний», а саме на березі відкритої водойми, розташованої неподалік вул. Шевченка, м. Нетішин, діючи всупереч Закону України "Про захист суспільної моралі", Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованої з 21.07.2012 року, та Закону України "Про охорону дитинства", реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на виготовлення відеопродукції порнографічного характеру за участі дитини, а саме ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що остання не досягла вісімнадцятирічного віку, з мотивів неповаги до існуючих в суспільстві традицій інтимного спілкування людей та принципів суспільної моралі у сфері статевих стосунків, з метою незаконного виготовлення відеозаписів зі сценами дитячої порнографії з метою розповсюдження, діючи умисно, за згодою останньої, усвідомлюючи порнографічний зміст твору, а також суспільно небезпечний характер свого діяння і свідомо бажаючи його вчинення, використовуючи мобільний телефон "іРhonе 12 Рго" серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕIНОМЕР_8, ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , виготовив один відеозапис із назвою « ІМG_8433.МOV », який згідно з висновком експерта містить сцени сексуального характеру, сюжетна лінія побудована виключно на сексуальних стосунках людей, відсутня художня, наукова та учбова цінність створених матеріалів, головним предметом є геніталії та їх взаємодія, а не персонажі, тобто ОСОБА_6 виготовив дитячу порнографію.

Надалі ОСОБА_6 18.06.2023 року, у невстановлений час, перебуваючи, в м. Нетішин, точної адреси встановити не представилось за можливе, діючи всупереч Закону України "Про захист суспільної моралі", Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованої з 21.07.2012 року, та Закону України "Про охорону дитинства", діючи без попередньої змови, отримавши від ОСОБА_12 , на свій мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi» моделі « Note 9С NFС» серійний номер НОМЕР_3 , ІМЕI1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , відеозапис із назвою « ІМG_8433.МOV », який згідно з висновком експерта містить сцени сексуального характеру з ознаками дитячої порнографії, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії, здійснив розповсюдження 1 файлу дитячої порнографії у додатку «Instagram», який переслав ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а саме: «ІМG_8433.МOV», на якому відображаються сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту, які відносяться до продукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії, тобто ОСОБА_6 розповсюдив дитячу порнографію.

ОСОБА_12 18.06.2023 року, перебуваючи на території садового кооперативу «Приозерний», а саме на березі відкритої водойми, розташованої неподалік вул. Шевченка, м. Нетішин, діючи всупереч Закону України "Про захист суспільної моралі", Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованої з 21.07.2012 року, та Закону України "Про охорону дитинства", діючи без попередньої змови, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії, а саме відеозапису із назвою «ІМG_8433.МOV», який згідно з висновком експерта містить сцени сексуального характеру з ознаками дитячої порнографії, використовуючи свій мобільний телефон марки "іРhone 12 Рго" серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕI1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, здійснив розповсюдження 1 файлу дитячої порнографії у додатку «Instagram», який переслав ОСОБА_6 та ОСОБА_17 , а саме: «ІМG_8433.МOV», на якому відображаються сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту, які відносяться до продукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії, тобто ОСОБА_12 розповсюдив дитячу порнографію.

Суд прийшов до висновку, що своїми діями неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, тобто як виготовлення та розповсюдження дитячої порнографії, своїми діями неповнолітній ОСОБА_12 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, тобто як розповсюдження дитячої порнографії.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду, захисник особи, стосовно якої застосовано примусові заходи виховного характеру - ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її змінити, в частині визначення розміру моральної шкоди, та прийняти нове рішення, яким встановити розмір стягнення з неповнолітнього ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , моральної шкоди у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 коштів або майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди та на яке можу бути звернено стягнення, стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень з його законного представника ОСОБА_7 .

Вважає, що суд безпідставно визначив розмір моральної шкоди, оскільки на його думку, законний представник та представник потерпілої не довели характер та обсяг моральних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_9 та не обґрунтували розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди.

Крім того вважає, що відповідно до п.10 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд не врахував усіх пом`якшуючих відповідальність обставин, зокрема тих, які характеризують ступінь вини ОСОБА_6 , майновий стан ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 .

Апелянт звертає увагу на сімейний стан ОСОБА_7 , яка змушена самостійно, одноособово, утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_6 , оскільки її чоловік загинув, а біологічний батько ОСОБА_6 - ОСОБА_18 не приймає участі у виховані сина та ухиляється від сплати аліментів, що на думку апелянта є підставою для зменшення розміру моральної шкоди.

В апеляційних скаргах законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 та представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 просять змінити оскаржувану ухвалу, в частині цивільного позову та задовольнити заявлений цивільний позов в повному обсязі.

Вважають, що судом не взято до уваги висновки судово-психіатричної експертизи №173/23 та психологічні висновки спеціаліста ГО «Центр психологічного розвитку «Аніма» № 34 від 03.07.2024, відповідно до яких відображено стан потерпілої ОСОБА_9 , яка зазнала душевних страждань.

Крім того, звертають увагу на те, що потерпіла ОСОБА_9 змушена, за наслідками вчиненої протиправної поведінки ОСОБА_19 , змінити свій спосіб життя, тимчасово місце проживання, неодноразово намагалася закінчити життя самогубством. Тобто потерпіла дитина морально та психологічно травмована, проходить лікування, тому такі обставини є підставою для повного задоволення заявленої моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи стосовно якої застосовано заходи виховного характеру ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 та захисника - адвоката ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 , на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги законного представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника особи стосовно якої застосовано заходи виховного характеру ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишенню без задоволення, з огляду на таке.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

За змістом ч.1 ст.404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вчинення неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_12 суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1КК України та застосованих примусових заходів виховного характеру, в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, в цій частині, ухвала суду не перевіряється.

Разом з тим, з прийнятим судом рішенням, в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , до неповнолітнього ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в сумі 50000.00, колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, суд, зокрема, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з приписами ч.ч.1,2 ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів кримінального провадження (а.с.45) вбачається, що законним представником потерпілої - ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , був заявлений цивільний позов до неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про стягнення, солідарно, на користь, останньої, моральної шкоди в розмірі 2000000 (два мільйони) гривень.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_10 подала заяву про відмову від позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 , яку суд прийняв.

Згідно з ухвалою суду, позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , задоволено частково та стягнуто, на її користь, з неповнолітнього ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі - 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень (а у разі відсутності у нього коштів або майна, ця сума стягується з його законного представника- ОСОБА_7 )

Разом з тим, суд, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.372 КПК України, належним чином, не навів підстав для задоволення цивільного позову саме в такому розмірі.

Будь-який злочин чи суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, заподіює, спричиняє суспільно небезпечну шкоду і саме тому визнається суспільно небезпечним, протиправним та караним.

У залежності від суспільно небезпечних наслідків шкода може бути у виді матеріальних збитків чи фізичної шкоди, так і не майнова (моральна шкода).

Моральна шкода, у даному випадку полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких зазнала фізична особа - неповнолітня ОСОБА_9 у зв`язку з протиправною поведінкою неповнолітнього ОСОБА_6 стосовно неї.

Як слідує з апеляційних скарг законного представника та представника потерпілої ОСОБА_9 та їх пояснень в суді апеляційної інстанції, місцевим судом не взято до уваги висновки судово-психіатричної експертизи №173/23 та психологічні висновки спеціаліста ГО «Центр психологічного розвитку «Аніма» № 34 від 03.07.2024, відповідно до яких відображено стан потерпілої ОСОБА_9 , яка зазнала душевних страждань.

Крім того, апелянти звертають увагу на те, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 , за наслідками вчиненої протиправної поведінки ОСОБА_6 , морально та психологічно травмована, була позбавлена можливості безпечного для її психологічного стану пересування по місту, була змушена покинути зазвичай для неї життєву обстановку та поїхати з матір`ю в іншу місцевість, тривалий час змушена лікуватися, на фоні психотравми неодноразово намагалася закінчити життя самогубством.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що внаслідок вчинення неповнолітнім ОСОБА_6 вказаних суспільно небезпечних дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, потерпіла отримувала телефонні дзвінки, в яких особи нагадували про відео з події. В результаті цього відбулося повторне травмування її психіки, психоемоційний стан погіршився.

Колегія суддів приходить до висновку, що дії неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_12 носили суспільно-небезпечний характер, які не відповідають моральним критеріям, ображають честь і гідність людини, внаслідок яких неповнолітня ОСОБА_9 отримала психотравмуючий досвід, який має довготривалі і руйнівні наслідки, може в подальшому негативно відобразитись на житті дитини і її соціальній адаптації, побудуванні взаємовідносин із однолітками.

Саме через розповсюдження ОСОБА_6 дитячої порнографії, за участі потерпілої, у останьої виникло відчуття страху, сорому, приниження, що надалі призвело до емоційного стресу, самовіддалення від інших, суїцидальних думок. Такі психічні, психологічні та соціальні стани свідчать про те, що потерпіла пережила певний травматичний досвід та потребує допомоги.

При цьому колегія суддів зауважує, що грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер суспільно небезпечного діяння, глибина фізичних та душевних страждань, вимушені зміни у життєвих стосунках, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. На це вказав Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2024 року по справі №293/174/23.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру морального відшкодування в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, суд, в достатній мірі, не врахував глибини фізичних та душевних страждань, отриманих потерпілою від вчинення дій, зокрема, неповнолітнім ОСОБА_6 та наслідків після таких, що призвело до погіршення стану психічного здоров`я неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , та свідчать про наявність підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди

З врахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що з неповнолітнього ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , слід стягнути моральну шкоду в значно більшому розмірі, проте не в такому, як заявлено в цивільному позові.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника є необґрунтованою і підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає, так як, зокрема, майновий стан неповнолітнього ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 не є вирішальними при визначені суми моральної шкоди, заподіяної потерпілій суспільно-небезпечним діянням.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги законного представника та представника потерпілої ОСОБА_9 підлягають задоволенню частково, а ухвала суду стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 , в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, підлягає зміні.

Керуючись 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги законного представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника особи стосовно якої застосовано заходи виховного характеру ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 вересня 2024 стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 , в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, змінити:

стягнути з неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), на користь ОСОБА_10 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 коштів або майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди та на яке може бути звернено стягнення, стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень з його законного представника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2