Справа № 164/2217/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Ониска Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

прокурора Прокопчука В.А.,

представників адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 Сопронюка Р.І.,

Потолкової Л.П.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироку відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону вироків, зокрема вироку Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2023 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2023 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. За сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарания, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2023 року, остаточно визначено до відбування покарання у виді п`яти років та шести місяців позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 10.02.2023 крадіжки майна вартістю 27 435 грн., вчинення крадіжки майна 07.03.2023 вартістю 1400 грн., вчинення крадіжки майна 20.03.2023 вартістю 10 386 грн.

Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 10.08.2022 крадіжки майна вартістю 7 899 грн., вчинення крадіжки майна 17.10.2022 вартістю 14 000 грн.

Згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду міста Львов від 11.08.2022 року та остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 28.10.2022 крадіжки майна вартістю 2 150 грн., вчинення крадіжки майна 31.07.2022 вартістю 4 150 грн.

Згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України на 5 років позбавлення волі з застосуванням 3 років іспитового строку. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 30.04.2022 крадіжки майна вартістю 3000 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень. Станом на 1 січня 2023 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1342 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2684 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинено крадіжку майна по двом епізодам, що мали місце 10.02.2023, 20.03.2023, та його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2023 року ;

- вчинення крадіжки майна по двом епізодам, що мало місце відповідно 10.08.2022, 17.10.2022, та його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року;

- вчинення крадіжки майна, що мало місце відповідно 31.07.2022, та його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року;

- вчинення крадіжки майна, що мало місце відповідно 30.04.2022, та його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2022 року, беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжок перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на 2022-2023 роки, вказані діяння є кримінальними правопорушеннями - злочинами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від подальшого відбування покарання задовольнити частково.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2023 року, за епізодом 07.03.2023 на суму 1400 грн.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_1 , згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року, за епізодом 28.10.2023 на суму 2150 грн.

Декриміналізація вищезазначених діянь не впливає на призначене покарання за вироком Галицького районного суду міста Львова від 09 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 05.04.2023, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.