КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/181/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1412/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт із забороною на відчуження, розпорядження, користування на майно вилучене 23.12.2024 в ході проведення обшуку автомобіля Chevrolet Lacetti, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким фактично розпоряджається ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон Samsung, Galaxy А50, ІМЕІ: НОМЕР_2 , що належить - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-грошові кошти на загальну суму 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень, що належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- купюри номіналом 1000 гривень в кількості 4000 шт., на загальну суму 4 000 000 (чотири мільйони) гривень;

- купюри номіналом 500 гривень в кількості 2000 шт., на загальну суму 1000 000 (один мільйон) гривень.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року виправлено описку, допущену у вступній частині ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року по справі № 761/181/25, викладено вступну частину ухвали в наступній редакції: 09 січня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_11 , за участю прокурора ОСОБА_12 , власника майна ОСОБА_6 , представника власника майна ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000306 від 31.03.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора третього відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки Chevrolet модель Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтована та немотивована.

Апелянт вказує на те, що доцільність та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_6 не підтверджується жодними належними та допустимими доказами (матеріалами), які долучено до клопотання та порушують право останнього на вільне володіння власністю.

Слідчим суддею першої інстанції не прийнято до уваги, що матеріали, долучені до клопотання, містять відомості щодо можливої протиправної діяльності службових осіб ТОВ "Оскар Оптима", з яким ОСОБА_6 пов`язували відносини, які виникли під час надання останнім юридичних послуг очолюваним ним ТОВ ЮК "Джастіс енд ло". Висновок органу досудового розслідування щодо існування інших фінансового-господарських відносин між ТОВ "Оскар Оптима" та ТОВ ЮК "Джастіс енд ло", з яким ймовірно погодився слідчий суддя, не відповідає дійсним обставинам з огляду на що, не може бути підтверджений документально.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги розписку, надану ОСОБА_6 в судовому засіданні зі змісту якої вбачається, що грошові кошти в сумі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн., 23.12.2024 останньому надано громадянином України ОСОБА_13 з метою купівлі іноземної валюти.

Однак не дивлячись на те, що грошові кошти в сумі 5 000 000 грн., в розумінні актів цивільного законодавства України є речами, визначеними родовими ознаками, слідчий суддя, вочевидь, прийняв оскаржуване рішення про накладення арешту з огляду на їх належність ОСОБА_10 . При цьому, громадянин України ОСОБА_10 не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000306 від 31.03.2023, діяльність останнього не є предметом доказування у даному провадженні, відношення до вилучених грошових коштів останній не має.

Крім того апелянт зазначає, що слідчим суддею, не враховано відсутність законодавчо регламентованих підстав для накладення арешту на вилучене майно (грошові кошти), оскільки останні не відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим не можуть вважатись речовими доказами в розумінні кримінального процесуального законодавства України.

На доведення цих тверджень органом досудового розслідування або прокурором не допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_13 або ОСОБА_10 . Відомості щодо підтвердження законності походження грошових коштів, на які накладено арешт, не отримано.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної ухвали, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000306 від 31.03.2023 за підозрою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК У країни.

Службові особи та представники ТОВ «Оскар оптіма» () на весні 2023 року організували транспортування в Україну із російської федерації мінеральних добрив білоруського походження та розмитнення на підставі документації що містить неправдиві відомості щодо країни походження товару (мінеральних добрив) з метою подальшої реалізації на території України.

Зокрема, у березні 2023 року мінеральне добриво (карбамід гранульований) масою більше 4 900 тон з рф (порт ростова-на-дону) доставлено в порт м. Бургаз (Болгарія), де його розфасовано у мішки (біг-беги) та перевезено у порт м. Русе на річці Дунай (Болгарія). Після чого дані добрива суднами «WhiteStar», «Marina», «Dobrich», «Danimex 3», «Leda», «Paul P» перевезено до ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт». В подальшому перші 4 судна в середині квітня 2023 року розмитнено, а товар перевезено до м. Дніпро та частково реалізовано.

Налагодивши схему ввозу добрив, в адресу ТОВ «Оскар оптіма», до ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» в середині квітня доставлено ще 3 баржі («627», «490», «DDS-1»), якими завезено мінеральні добрива (карбамідно-аміачну суміш КАС-32) в рідкому вигляді загальною вагою 4506 тон. Згідно наявних документів, дані мінеральні добрива були завантажені в портовому терміналі м. Констанца (Румунія), звідки доставлені в Україну.

Країною походження всіх вказаних добрив, за документами, є Республіка «Туркменістан, вантажовідправником є нерезидент «ArgoChain generaltraiding LLC.» (Дубаї, ОАЕ), отримувачем ТОВ «Оскар оптіма».

В ході розслідування отримано докази, що документи, які подавались до митних органів під час розмитнення є підробленими. Зокрема, листом від 27.04.2023 №20/20-01-01/8.6/442 від Держмитслужби України отримано копію листа від Торгово-промислової палати Туркменістану про те, що сертифікати походження товарів, на підставі яких розмитнювався товар, даною установою не видавались. За даним фактом митницею складено адміністративний протокол.

В ході обшуків у особи, яка фактично фінансувала придбання мінеральних добрив та займалась їх реалізацією на території України ОСОБА_15 виявлено у телефоні переписку із гр. Туреччини, які керують діяльність постачальника мінеральних добрив «Argo Chaingeneral traidingLLC.» (Дубаї, ОАЕ). В ході огляду даної переписки і було встановлено, що перші партії мінеральних добрив постачались із порта м. Ростов-на-дону (до порту товар доставлено залізничним транспортом).

Далі, в ході огляду сайту https://www.marinetraffic.com/ досліджено фактичний рух кораблів (до м. Бургаз, Болгарія). Також встановлено, що фактичним відправником та виробником карбаміду гранульованого є ОАО «Гродно Азот» (м. Гродно, Білорусь).

В подальшому у Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» проведено експертизи матеріалів, речовин та виробів, за результати яких отримано висновки, що:

- надані на дослідження зразки карбаміду гранульованого ОАО «Гродно Азот» та зразки карбаміду гранульованого вилучені у ТОВ «Оскар оптіма» мають спільну родову (групову) належність;

- надані на дослідження зразки КАС-32 вилучені у ТОВ «Оскар оптіма» за своїми фізико-хімічними параметрами відповідають зразку виробництва заводу ОАО «Гродно Азот».

Крім того, в ході огляду сайтів Державного концерну «Туркменхимия», та Державної товарно-сировинної біржі Туркменістану, встановлено, що на заводах даної країни не виготовляється та не реалізується за кордон такий вид товару, як карбамідно-аміачна суміш (КАС 32), виготовляється лише карбамід гранульований.

Таким чином зібрано докази, про те що ТОВ «Оскар оптіма» імпортувало у 2023 році до території України мінеральні добрива виробництва ОАО «Гродно Азот», який знаходиться під санкціями України.

На підставі зібраних матеріалів 23.09.2024 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

В результаті проведених слідчих дій встановлено, що до господарської діяльності ТОВ «Оскар оптіма» має відношення також ОСОБА_6 , як директор ТОВ ЮК «Джастіс енд ло». Дане товариство здійснювало юридичний супровід ТОВ «Оскар оптіма», готувало первинні фінансові документи, його співробітники розпоряджались печаткою останнього та виступали представниками ТОВ «Оскар оптіма» перед державними органами.

Також встановлено, що діяльність ОСОБА_6 фактично контролюється ОСОБА_10 . Зокрема, ОСОБА_6 здійснює за вказівкою ОСОБА_16 перевезення грошових коштів останнього.

Крім того, в одному із епізодів кримінального провадження, досліджуються факти того, що службові особи ТОВ «Оскар оптіма» () та особи, які мали господарські відносини із товариством (ФОП ОСОБА_10 ) не задекларували в повному обсязі отриманий прибуток від реалізації на території України мінеральних добрив, які походять із республіки Білорусь, чим здійснили умисне ухилення від сплати податків, введених у встановленому законом порядку.

З зв`язку з цим ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024 надано дозвіл на проведення обшуку у автомобілі ChevroletLacetti, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_17 27.06.1993 та використовується гр. ОСОБА_6 (код НОМЕР_3 ).

На виконання вищевказаної ухвали суду, 23.12.2024 було проведено обшук у автомобілі Chevrolet Lacetti, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . За кермом даного автомобілю перебував ОСОБА_6 .

В ході проведення вказаного обшуку в автомобілі було виявлено та вилучено речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, зокрема:

- мобільний телефон Samsung, GalaxyА50 IMEI: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6

- грошові кошти на загальну суму 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень, що належать ОСОБА_16 , а саме:

- купюри номіналом 1000 гривень в кількості 4000 шт., на загальну суму 4 000 000 (чотири мільйони) гривень;

- купюри номіналом 500 гривень в кількості 2000 шт., на загальну суму 1000 000 (один мільйон) гривень.

Постановою слідчого від 24.12.2023 у кримінальному провадженні визнано речовими доказами предмети, речі і документи вилучені у автомобілі ChevroletLacetti, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

06.01.2025 прокурор третього відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено у автомобілі ChevroletLacetti, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ,в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000306 від 31.03.2023, з метою забезпечення збереження речових доказів.

09.01.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт із забороною на відчуження, розпорядження, користування на майно вилучене 23.12.2024 в ході проведення обшуку автомобіля Chevrolet Lacetti, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким фактично розпоряджається ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон Samsung, Galaxy А50, ІМЕІ: НОМЕР_2 , що належить - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-грошові кошти на загальну суму 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень, що належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- купюри номіналом 1000 гривень в кількості 4000 шт., на загальну суму 4 000 000 (чотири мільйони) гривень;

- купюри номіналом 500 гривень в кількості 2000 шт., на загальну суму 1000 000 (один мільйон) гривень.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, заперечення власника майна та його представника щодо його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження № 0000306 від 31.03.2023 за підозрою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК У країни,та відношення до нього вказаного майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, щозазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_18 від 24.12.2024 вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні /т. 1 а.с. 191-195/, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянта про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали твердження апелянта, що слідчим суддею не прийнято до уваги розписку, надану ОСОБА_6 в судовому засіданні зі змісту якої вбачається, що грошові кошти в сумі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн., 23.12.2024 останньому надано громадянином України ОСОБА_13 з метою купівлі іноземної валюти. Такі твердження мають бути перевіренні органом досудового розслідування, під час розслідування кримінального провадження № 0000306 від 31.03.2023 за підозрою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 110-2, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК У країни.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4