Справа № 199/136/25
У Х В А Л А

іменем України

07 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучені транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження та розпорядження майном,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Лівобережної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучені транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження та розпорядження майном.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000009, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 03.01.2024 до відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників УПП, про те невстановлена особа підробила офіційний документ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . (ЖЄО № 202 від 03.01.2025). У зв`язку з вищевикладеним, поліцейськими УПП в Дніпропетровській області ДПП викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області. 03 січня 2025 року, в період з 09 години 30 хвилин по 09 годину 50 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке Шосе біля буд. 12, в присутності двох понятих ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі заяви видав слідчому СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який поміщено та опечатано в спеціальному пакеті НПУ. Також, в ході огляду вилучено транспортний засіб марки «Opel» моделі «Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , який розміщено на території внутрішнього двору відділу поліції №1 за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 15, ключі до вищезазначеного ТЗ поміщено до паперового конверту НПУ. 04 січня 2025 року на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання та приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження, а саме транспортний засіб марки «Opel» моделі «Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , який було залишено на зберіганні на стоянці відділу поліції № 1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 17, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 до вищевказаного транспортного засобу вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження. Оскільки, існують ризики знищення або пошкодження вищевказаного майна, у зв`язку із чим, згідно п. 4 ч. 5, ст. 173 КПК України, виникла необхідність застосування обмеження розпорядження та користування майном, яке зазначено у клопотанні. У зв`язку з вище викладеним, з метою запобігання подальшого знищення або пошкодження вище зазначеного документа, виникла необхідність у зверненні до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, з метою належного забезпечення кримінального провадження.

Дізнавач ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 та особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , сповіщені про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не прибули. Прокурор ОСОБА_4 надала слідчому судді заяву з проханням вирішити клопотання без її участі, просила його задовольнити.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

У відповідності до рапорту інспектора-чергового ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 03 січня 2025 року о 08 год. 51 хв. під час перевірки документів водія автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , було виявлено ознаки підробки реєстраційного документу на автомобіль. 04 січня 2025 року дізнавачем СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 0000009 від 04 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Згідно протоколу огляду місця події від 03 січня 2025 року слідчим СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 оглянуто та вилучено транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Наведені обставини доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тимчасово вилучені транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відповідною постановою дізнавача від 04 січня 2025 року визнані речовими доказами.

Постанова в частині визнання речовим доказом свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 винесена дізнавачем обґрунтовано, за наявності підстав, визначених ст. 98 КПК України.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що арешт свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ,є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є володільцем зазначеного майна.

Арешт вказаного майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника та володільця зазначеного майна.

В той же час, слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Вирішуючи клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від ньогослідчий суддя виходить з того, що з клопотання слідчого вбачається, що підставою для накладення арешту на зазначене майно є збереження речових доказів.

Оцінюючи, чи може тимчасово вилучене майно бути використане як доказ у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що за змістом відомостей, за якими розпочате кримінальне провадження, неможливо зробити висновок про те, що вилучений автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Не містить відповідного обґрунтування і клопотання дізнавча.

Таким чином стороною обвинувачення не доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно, а саме: транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від нього є доказами вчинення кримінального правопорушення.

Формальне визнання вказаного тимчасово вилученого майна речовим доказом без наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, висновків слідчого судді не спростовує.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

За встановлених слідчим суддею обставин, накладення арешту на автомобіль та ключі від нього, тобто втручання у здійснення володільцем права власності щодо такого майна, не відповідає критерію законності, не переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, і такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) не буде пропорційним визначеним цілям.

З огляду на наведене, клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучені транспортний засіб «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження та розпорядження майном задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вилучене у ОСОБА_5 за протоколом огляду від 03 січня 2025 року з забороною будь-яким особам відчужувати вказане майно, користуватися та розпоряджатися ним.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя:

07.01.2025