Номер провадження:1-в/521/972/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_4 надіслав до суду заяву, про розгляд подання за його відсутності.

В судовому засіданні прокурор просила подання задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309,70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

-вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 року за ч.3 ст. 309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2017 рік становило 1600 грн.

Судовим розглядом встановлено, що Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року ОСОБА_4 засуджено за:

ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 вчинив: 23.04.2017 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України; 16.05.2017 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України; 21.01.2018 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України; 18.11.2018 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України; 14.08.2018 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 3500 грн.; 02.02.2019 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 1700 грн.; 04.02.2019 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 1500 грн.; 05.02.2019 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 1700 грн.; 07.02.2019 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 800 грн..

Згідно з вимогами п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2018 року та на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн. та 1921 грн., тобто на дату вчинення цього кримінального правопорушення розмір спричиненої матеріальної шкоди не перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за ч.2 ст. 185 КК України за Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2019, за епізодами від 02.02.2019, 04.02.2019, 05.02.2019, 07.02.2019 року. За епізодом за ч.1 ст. 185 КК України розмір спричиненої матеріальної шкоди (3500 грн.) перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, а відтак вчинене ним діяння за вказаним епізодом є кримінально караними.

За таких обставин, ОСОБА_4 вважати засудженим:

- за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 за: ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі. Виключити покарання за ч.2 ст. 185 КК України;

- за вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 року за ч.3 ст. 309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за ч.2 ст.185 КК України вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року. ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 за: ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Виключити покарання за ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 року залишити без змін та вважати ОСОБА_4 засудженим за даним вироком за ч.3 ст. 309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1