Справа № 638/2360/25
Провадження № 1-в/638/267/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку Октябрського районного суду міста Полтави від 19.06.2023 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

встановив:

Начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із клопотанням, в якому просить звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вироком від 19.06.2023 року Октябрського районного суду міста Полтави у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння (за епізодом від 10.11.2022 року).

В обґрунтування клопотання зазначає, що в державній установі відбуває покарання ОСОБА_4 , засуджений 29.10.2024 року Київським районним судом міста Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарання, призначеним за цим вироком, покарання згідно вироку Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19.06.2023 року, остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 ранішге був засуджений, а саме 31.03.2023 року Октябрським районним судом міста Полтави за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Октябрського районного суду міста Полтави від 19.06.2023 року ОСОБА_4 10.11.2022 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, яке мало місце 10.11.2022 року, на суму 2060 гривень 52 копійки.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ) особа підлягає адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник установи виконання покарання в судовому засіданні підтримала клопотання.

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав.

Вивчивши матеріали клопотання та надані документи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.539 КПК України орган або установа виконання покарань має право на звернення до суду із питаннями, які виникають під час виконання вироку, у випадках встановлених законом, зокрема подання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1, 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 31.03.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України до 2 років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили.

Крім того, вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 31.03.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України та призначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч.1 ст.51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст.51 КУпАП.

Згідно формулювання обвинувачення за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року, визнаного судом доведеним, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України за епізодом, яке мало місце 10.11.2022 року, на суму 2060 гривень 52 копійки.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2022 року складає 2481 гривню, що перевищує вартість майна, викраденого в результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України (епізод від 10.11.2022 року), за яким він був засудженим вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, до набрання вказаним Законом чинності.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягають негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року відносно ОСОБА_4 , якого засуджено за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1,4 ст.70, ч.4 ст.81 Кримінального кодексу України, слід привести у відповідність до вказаного Закону шляхом виключення з вироку суду обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (епізод від 10.11.2022 року). Також слід виключити з резолютивної частини вказаного вироку посилання на застосування ч.1 ст.70 КК України у другому абзаці резолютивної частини. При цьому ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року за ч.4 ст.186, ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 354, 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 - задовольнити.

Привести вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.70 КК України, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, а саме виключити з вироку суду обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року посилання на застосування ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.06.2023 року за ч.4 ст.186, ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 03.03.2025 року о 15:10 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1