провадження № 1-кс/361/448/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

гр. ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференц звязку клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власниці майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0002836 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власниці майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0002836 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 11.01.2025 під час санкціонованого обшуку автомобіля «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , слідчим слідчого відділу Броварського РУП ОСОБА_7 , вилучено транспортний засіб «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 , яким в той час користувався ОСОБА_8 , ключі від замка запалення вказаного вище автомобіля, свідоцтво про реєстрацію визе вказаного транспортного засобу. Вилучення зазначених речей слідчий оформив протоколом обшуку.

Вказані слідчі дії проведено в рамках кримінального провадження 0002836 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

15.01.2025 року слідчим суддею Броварського міськрайонного суд Київської області ОСОБА_1 за результатами розгляду клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно., прийнято рішення про накладення арешту на: транспортний засіб марки «AUDI А6» номерний знак НОМЕР_1 , належного на праві приватної власності ОСОБА_6 , яким на час вилучення користувався ОСОБА_8 , у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати та вчиняти будь-які дії по відчуженню і зміні власника цього майна. Визначено місцем зберігання зазначеного автомобіля, територія майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Черкаському ВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси.

Власниці майна ніхто не повідомляв про дату і час судового розгляду, клопотання про накладення арешту на її майно було розглянуто без неї, в зв?язку з чим ОСОБА_6 , була позбавлена можливості захищати свої права.

Адвокат вважає, що у слідчого судді не було достатньо підстав для задоволення клопотання, оскільки орган досудового розслідування не надав до суду достатніх доказів, які вказують на те, що саме зазначений автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того органом досудового слідства не доведено, що накладення арешту на майно є спів розмірним обмеженням права власності та обґрунтованим. Слідчим суддею також не було прийнято до уваги, що в дійсності автомобіль марки «AUDI А6» номерний знак НОМЕР_2 , не належить підозрюваним (які до теперішнього часу в провадженні відсутні) і не може бути арештований, як засіб вчинення кримінального правопорушення, а також в подальшому до нього не може бути застосована конфіскація або спеціальна конфіскація в силу вимог ст.100 п.9 п.п. 1 КПК України, де зазначено, що гроші, цінності та інше майно, які належать обвинуваченому були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскуються.

Вважає, що на теперішній час в застосуванні цього заходу відпала потреба. Оскільки, по -перше вказаний автомобіль, ключі від замка запалення, свідоцтво про реєстрацію не мають ні якого відношення до кримінального провадження, яке розслідується. Органом досудового слідства вказані речі безпідставно визнанні речовими доказами оскільки не відповідають критеріям речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України. По-друге 11.01.25р. під час обшуку автомобіля проводилася відео-фотозйомка, а за результатами обшуку був складений відповідний протокол. Тобто на теперішній час є протокол обшуку транспортного засобу який сам по собі з огляду на вимоги ст. 98, ст. 99 КПК України є речовим доказом, а тому в арешті автомобіля, ключів від автомобіля та технічного паспорта відпала потреба. З вказаними автомобілем на теперішній час не раціонально проводити будь які слідчі дії а тому. По- третє, автомобіль вилучено в рамках кримінального провадження N? 0002836 яке зареєстроване в ЄРДР 18.12.2024року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, транспортний засіб було вилучено 11.01.2025 року. Тобто з моменту вилучення автомобіля до теперішнього часу сплило 2 місяці. А тому у органу досудового слідства було достатньо часу перевірити чи має зазначений автомобіль відношення до кримінального провадження яке розслідується. Але в порушення ст. 28 КПК України з автомобілем ніяких слідчих дій не проводиться, він фактично стоїть без діла та приходить в негідність. 3 урахуванням викладеного накладений арешт на автомобіль марки «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 є необґрунтованим, на теперішній час в ньому відпала потреба, і викладені підстави вище надають мені можливість звертатися до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

В судовому засіданні адвокат та власник майна клопотання про скасування арешту майна підтримали, просили задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий заперечили проти скасування арешту майна. Зазначають, що вказане авто є речовим доказом, який має суттєве значення для розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор зазначає, що в матеріалах кримінального правопорушення є записи з камер спостереження, де зафіксовані особи, які вчинили підпал іншого транспортного засобу, вони пересувались арештованою автівкою. В ході обшуку автомобіля були виявлені особисті речі особи, причетної до вчинення злочину. Слідство ще триває, скасування арешту є передчасним.

В судовому засіданні переглянуті протокол перегляду відео записів підпалу, від 18.12.2024, досліджено довідку за фактом підпалу авто від 27.12.2024, аналіз записів з камер відео спостереження щодо маршруту руху автомобіля «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 . Також досліджено протоколи зняття показань з технічних приладів камер відео спостережень від 25.12.2024 -27.12.2024 де зафіксовано рух авто, на якому пересувались особи, причетні до підпалу авто.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України).

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Аналізуючи матеріали провадження слідчий суддя приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на данній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171-174, 309, 372, КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власниці майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0002836 від 18.12.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10