ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/181/25 Справа № 225/6360/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Кривий Ріг

18 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 06 червня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торецька Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, якимй не працює, раніше не судимого, який проживав в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці,

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців,

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Згідно до вироку суду, 20 червня 2021 року в період часу 16 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 перебував у гостях у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де вони вживали спиртні напої. Перебуваючи в одній із кімнат, ОСОБА_7 побачив на столі мобільний телефон марки SIGMA X-style 31 Power. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до столу та переконавшись, що в кімнаті, окрім ОСОБА_8 , який у той час міцно спав, нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власникам майна, шляхом вільного доступу, взяв зі столу мобільний телефон марки SIGMA X-style 31 Power, який належить ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 , будучи впевненим в тому, що його дії залишилися непоміченими сторонніми особами, в тому числі і власниками житла, поклав телефон марки SIGMA X-style 31 Power у кишеню брюк, які були надягнуті на ньому та покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому майнової шкоди на загальну суму 483 грн. 00 коп.

Крім того, 06.09.2021 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував у гостях у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , Перебуваючи у зальній кімнаті, ОСОБА_7 побачив на підлозі грошові кошти у розмірі 1000 грн. (дві купюри по 500 грн.), В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до грошових коштів, які знаходились на підлозі, та переконавшись, що в кімнаті нікого немає, оскільки ОСОБА_9 вийшла в іншу кімнату та за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, шляхом вільного доступу, взяв з підлоги грошові кошти у розмірі 1000 грн., які належать потерпілому, сину ОСОБА_9 - ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_7 , будучи впевненим в тому, що його дії залишилися непоміченими сторонніми особами, в тому числі і власником житла, поклав грошові кошти у розмірі 1000 грн. у кишеню брюк, які були надягнуті на ньому та покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 1000 грн. 00 коп.

Крім того, 13 листопада 2021 року приблизно о 16 год. 00 хв., точну дату та час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де мешкає його знайомий ОСОБА_11 , який в той час знаходився вдома.

Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 в приміщенні зальної кімнати квартири вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв, цього ж дня, приблизно о 17 год. 00 хв., в приміщенні зальної кімнати вказаної квартири, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, викликаних тим, що ОСОБА_7 запідозрив ОСОБА_11 у крадіжці належних йому грошей та мобільного телефону, виникла сварка.

В ході сварки ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні зальної кімнати квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в той час, коли ОСОБА_11 сидів у кріслі, завдав ОСОБА_11 не менше двох ударів долонями лівої та правої руки та не менше чотирьох ударів кулаками лівої та правої руки в область обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_11 , не втримавши рівновагу, впав на підлогу, на правий бік. Після чого, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_11 не менше чотирьох ударів правою ногою по тулубу.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , утримуючи обома руками напіврозібраний дерев`яний стілець, виявлений ним у приміщенні квартири, завдав ОСОБА_11 , який в той час знаходився на підлозі, не менше восьми ударів вказаним дерев`яним стільцем по тулубу та в життєво важливу частину тіла голову та згодом покинув квартиру ОСОБА_11

16 листопада 2021 року приблизно о 16 год. 30 хв., точну дату та час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у черговий раз прибув до квартири ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з метою вживання спиртних напоїв з ОСОБА_11 , який на той час перебував вдома.

Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 в приміщенні зальної кімнати вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв, в приміщенні зальної кімнати вказаної квартири, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, знову виникла сварка з приводу грошей та мобільного телефону, в крадіжці яких ОСОБА_7 запідозрив ОСОБА_11 .

В ході сварки ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні зальної кімнати квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в той час, коли ОСОБА_11 сидів у кріслі, завдав ОСОБА_11 не менше чотирьох ударів долонями лівої та правої руки та не менше чотирьох ударів кулаками лівої та правої руки в область обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_11 , не втримавши рівновагу, впав на підлогу, на правий бік. Після чого, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_11 не менше шести ударів правою ногою по тулубу.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , утримуючи у правій руці дерев`яну ніжку від стільця, виявлену ним у приміщенні квартири, завдав ОСОБА_11 , який в той час знаходився на підлозі, одного удару вказаною дерев`яною ніжкою від стільця по ногам ОСОБА_11 та не менше двох ударів по тулубу.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 спричинено: 9 забійних ран м`яких тканин голови, які відносно живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, численні двобічні переломи ребер, перелом груднини, які утворилися від ударної дії тупих предметів, якими могли бути ноги людини та відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

В ніч, з 16.11.2021 року на 17.11.2021 року, від вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці події, а саме в приміщенні зальної кімнати квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Причиною смерті ОСОБА_11 став важкий травматичний шок, зумовлений наявністю травми грудної клітини з множинними переломами ребер та грудини. Настання смерті ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною травмою.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 червня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції. Вважає, що суд І інстанції не усунув суперечності в показах потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . На думку захисника, слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 25.11.2021 року є неналежним доказом по справі, оскільки до обвинуваченого застосовувався протиправний тиск з боку працівників поліції. Вважає, що проникнення до житла ОСОБА_11 відбулось незаконне, оскільки ОСОБА_12 визнано потерпілою лише на підставі протоколу її допиту, жодного документа на підтвердження її родинного зв`язку з потерпілим ОСОБА_11 , не надано.

Доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 аналогічні доводам та вимогам апеляційної скарги його захисника ОСОБА_6 .

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , прокурор ОСОБА_16 зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 - без задоволення. Вважає, що судом не допущено ніяких порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, дана оцінка всім доказам, перевірені всі доводи обвинуваченого та його захисника, про що докладно викладено у вироку.

Потерпіла ОСОБА_12 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинив в червні та у вересні 2021 року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, становив 2270 грн. (1135?2=2270).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 завдано потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 483 грн. 00 коп., а потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму1000 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Колегія суддів, враховуючи, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 , становила 483 грн. та 1000 грн.,тобто ці суми була меншими за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, а саме сума менше ніж 2270 грн., то колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України, принцип зворотної дії закону в часі, це може бути лише підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

З урахуванням викладеного та згоди обвинуваченого ОСОБА_7 на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що кримінальне провадження за ч. 1, 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 , підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів зазначає наступне

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 121 КК України не визнав, а за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю. Від дачі показань в суді відмовився.

Потерпіла ОСОБА_12 в суді І інстанції пояснила, що померлий ОСОБА_17 був рідним братом її чоловіка. Пояснила, що ОСОБА_18 часто та сильно бив її брата та забирав в нього пенсійні виплати, примушував ОСОБА_19 брати в борг кошти у знайомих. В листопаді 2021 року незадовго до смерті ОСОБА_19 , ОСОБА_20 знову його сильно побив. ОСОБА_19 прийшов до родини ОСОБА_21 у вівторок 16 чи 17 листопада 2021 року, точної дати вона не пам`ятає, зняв шапку з голови та ОСОБА_12 побачила на голові два свіжих садна, які ймовірно, могли виникнути дня за два до його приходу. Також він кульгав на ногу, на руці були гематоми, також в нього по тілу були застарілі шрами від побиття. ОСОБА_19 їм розповів, що його знову побив ОСОБА_20 , але скаржитись не хотів, бо його боявся. Вона дала йому грошові кошти в розмірі 100 грн, він пообіцяв прийти в четвер та пішов. Більш живим вона його не бачила. В четвер ОСОБА_19 не прийшов, тому ОСОБА_12 пішла до нього в п`яницю, стукала, але ніхто не відчинив. В суботу вона знову зайшла до будинку, відкривши двері під`їзду, почула трупний запах, викликала поліцію, після МЧС. Працівники МЧС відкрили вікно, через нього потрапили до квартири, після чого відкрили двері. Ключів у квартирі не було, це означає, що ОСОБА_19 там закрили. Він лежав мертвий на дивані, вкритий ковдрою, тіло вже розкладалось. Диван з квартири майже відразу винесли, бо сусіди скаржились на трупний запах.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку колегії суддів, його вина підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_13 в суді І інстанції пояснила, що зустрічалась з обвинуваченим ОСОБА_7 з липня 2021 року. Зранку, приблизно о 5.00 год. 12 чи 13 листопада 2021 року, точної дати вона не пам`ятає, ОСОБА_20 почав кричати на ОСОБА_19 , що в нього зникли гроші, вдарив його два рази кулаком, сказав йому: «Думай, де гроші». Після чого ОСОБА_20 , вона та її подруга ОСОБА_22 пішли з квартири, купили пляшку горілки та сиділи випивали на кладовищі. Через деякий час, ОСОБА_20 ще купив горілки та вони знову повернули до квартири ОСОБА_19 . Ввечері ОСОБА_20 розпочав бійку, бив ОСОБА_19 спочатку по обличчю кулаком, він впав та лежав між столом та сервантом, потів бив його ногами. ОСОБА_13 з подругою намагались відтягнути ОСОБА_20 від нього, але ОСОБА_20 потягнув її до спальні, вдарив у праве вухо, у неї потекла кров. Потім вона побачила, що ОСОБА_23 ніжкою зі стільця, його знову намагались відтягнути. ОСОБА_20 став погрожувати їй та подрузі, щоб вони забули про цю бійку, оскільки у нього з собою завжди був ніж, вони дуже злякались. Вона намочила рушник та обтерла ОСОБА_19 . Останній раз вона бачила ОСОБА_19 живим 16 листопада. ОСОБА_19 на той момент вже міг ходити, йому було трохи легше. У ОСОБА_13 в цей день у м. Києві помер дідусь, якого також знав ОСОБА_19 , тому вони вирішили його пом`янути. Вони разом поспілкувались приблизно до 5-6 години вечора, після чого вона пішла додому. По дорозі, вирішивши ще зайти до магазину, зустріла ОСОБА_20 на таксі. Вони разом поїхали у місто в «Дока хліб». Там скупились, ще поспілкувались, але почали сваритись та вона пішла додому. Коли діти ОСОБА_13 пішли до школи, вона почула стук у вікно, вийшла на вулицю, де ОСОБА_20 затягнув її до машини, сказав, що потрібно поспілкуватись без присутності водія. ОСОБА_20 повідомив, що йому хтось розповів, що ОСОБА_19 вбили. Після вони заїхали в декілька місць, щоб знайти ОСОБА_22 та вже всі разом поїхали до шахти «Центральна», ще скупились та пішли до розваленого будинку, який нібито належав друзям ОСОБА_20 . ОСОБА_20 сказав їй та її подрузі, щоб вони забули про бійку, що сталась між ним та ОСОБА_19 , став погрожувати. Після вони приїхали до магазину «Водолій», там скупились та пішли ночувати до ОСОБА_24 ранку вони розійшлись. В суботу ОСОБА_20 вона не бачила. 21 чи 22 листопада її мати повідомила, що біля будинку ОСОБА_19 багато машин та його знайшли вбитим. В понеділок до неї прийшов ОСОБА_20 , вони стояли курили з ним біля розваленого будинку, після чого вона вже з ним зустрілась в середу у поліції. Також вона зазначила, що слідчий експеримент проводився в листопаді місяці з її згоди. Її та ОСОБА_22 привезли до квартири ОСОБА_19 з відділення поліції, двері відчинила тітка ОСОБА_25 , дружина старшого брата ОСОБА_19 . Окрім того, сусіди їй потім розповідали, що бачили як ОСОБА_20 вилазив через вікно з квартири незадовго до того, як знайшли померлого ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_15 в суді І інстанції пояснила, що приблизно з вересня 2021 року обвинувачений почав жити у ОСОБА_19 в квартирі. ОСОБА_19 часто скаржився, що обвинувачений його виганяв з квартири, бив, погрожував зарізати та він його боявся. У вересні обвинувачений виганяв ОСОБА_19 з квартири, приходила його родичка ОСОБА_26 , стукала у двері, але він не відкривав. Вона часто бачила як обвинувачений заходив та виходив з під`їзду будинку ОСОБА_19 . В останній день, коли ОСОБА_19 помер, вранці бачила як ОСОБА_7 йшов від будинку з речами, ніс три пакети. Потім вона дізналась від сусідів про смерть ОСОБА_19 . Також зазначила, що була понятою при проведені слідчого експерименту. В квартирі у серванті було розбите скло, зламаний стілець, речі були розкидані. Під час експерименту квартиру фотографували.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні суду І інстанції пояснила, що була присутня у листопаді 2021 року, більш точного часу та дати вона не пам`ятає, при нанесенні ОСОБА_28 тілесних ушкоджень. Разом з подругою ОСОБА_29 та знайомим ОСОБА_30 , з якими вона познайомилась влітку 2021 року, вони прийшли в гості до ОСОБА_31 до його квартири, де вживали алкогольні напої, коли в цей час ОСОБА_32 почав кричати на ОСОБА_31 , що в нього зникли грошові кошти. Після ОСОБА_18 став спочатку бити його по обличчю, коли ОСОБА_19 упав на підлогу, продовжував його бити ногами по тілу, після стільцем та ніжкою зі стільця, всього приблизно наніс 10 ударів. Вона з подругою ОСОБА_33 просили обвинуваченого припинити ці дії, але він не реагував, ударив її та ОСОБА_34 після побиття поклали спати та самі лягли відпочивати. Зранку, коли ОСОБА_19 ще спав, вони втрьох пішли з квартири. Після побиття вона бачила ОСОБА_35 , коли йшла до магазину, десь через тиждень. Через деякий час до неї на таксі приїхали ОСОБА_20 та ОСОБА_36 , ОСОБА_20 затягнув її до машини, вони приїхали до покинутого будинку у центрі міста. Дмитро їх протримав там до ранку, казав, що зараз приїдуть його друзі поговорити. Про смерть ОСОБА_31 їй стало відомо, коли поліція почала шукати ОСОБА_37 . Її з ОСОБА_29 теж доставили до поліції та вони добровільно приймали участі у слідчому експерименті на початку грудня. При експерименті були присутні поняті, в процесі все фотографували, покази вони давали добровільно, в квартирі не вистачало тільки дивана.

Есперт ОСОБА_38 , завідувач Торецького відділення СМЕ Донецької області, в суді І інстанції пояснив, що у зв`язку з наявністю різких гнилісних змін, які були виявлені під час дослідження трупу ОСОБА_11 , встановити ані час спричинення конкретного тілесного ушкодження, ані послідовність їх спричинення не виявляється можливим. Ушкодження розташовані на різних ділянках тіла, мають численний характер, скоріш за все, це не могло бути одномоментне спричинення, проміжок часу мав місце між спричиненням одного або другого тілесного ушкодження. З такими тілесними ушкодженнями людина могла бути живою від кількох годин до кількох діб.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та з поясненнями наведених свідків, які є послідовними, логічними.

Згідно протоколу огляду від 20.11.2021 року та ілюстративної таблиці до нього, в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.11.2021 року, фототаблиці до нього, місцем огляду є квартира АДРЕСА_5 . В ході огляду квартири були виявлені та вилучені сорочка блакитного кольору з множинними плямами речовини бурого кольору біля дверного отвору до кухні, фрагмент килиму (доріжки) із зали з нашаруваннями речовини бурого кольору, два дерев`яних фрагмента із зали, схожих на фрагменти стільця, наволочка із нашаруваннями речовини бурого кольору із спальні, чоловіча зимова куртка із шкіро замінника чорного кольору та чорна кепка із шкіро замінника з козирком, сорочка блакитного кольору із нашаруваннями речовини бурого кольору із спальні, 16 дерев`яних фрагментів, схожих на фрагменти стільця та один дерев`яний фрагмент, схожий на фрагмент ніжки від столу, вилучений із спальні, які після огляду постановою слідчого від 22.11.2021 долучені в якості речових доказів та передані на зберігання в камеру для зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.

Висновком експерта № 116 від 25 листопада 2021 року на підставі судово медичного обстеження ОСОБА_7 , було виявлено, що садна на 1 пальці лівої кисті та по тильній поверхні правої кисті утворилися від ударної дії тупих предметів або при ударі об такі за 5 7 діб до обстеження. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу огляду від 03.12.2021 року в приміщенні Торецького відділення СМЕ були оглянуті добровільно видані судово медичним експертом ОСОБА_38 речі та зразки від трупа ОСОБА_11 , а саме зразок крові на марлі, зразок волоссі, зрізи нігтів з пальців рук, нігтьові пластини з пальців правої руки, клаптик шкіри з чола, з ранами, які після огляду постановою слідчого від 03.12.2021 року долучені в якості речових доказів та передані на зберігання в камеру для зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.

Висновком експерта № 91 від 17 грудня 2021 року на підставі судово медичного дослідження трупа ОСОБА_11 , 1956 року народження, даних лабораторного дослідження було виявлено 9 забійних ран м`яких тканин голови, які утворилися від ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею. Яка найбільш вірогідно мала вид «ребра». Дані тілесні ушкодження відносно живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крім того, були виявлені численні двобічні переломи ребер, перелом грудини, які утворилися від ударної дії тупих предметів, якими могли бути ноги людини. Дані тілесні ушкодження повинні оцінюватися у сукупності та відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. У зв`язку з вираженими гнильними зміненнями трупа встановити давність отриманих тілесних ушкоджень не виявилось можливим. Причиною смерті ОСОБА_11 став важкий травматичний шок, зумовлений наявністю вище зазначеної травми грудної клітки з множинними переломами ребер та грудини. Настання смерті потерпілого знаходиться у прямому зв`язку із даною травмою. Враховуючи ступінь розвитку трупних змінень на момент початку дослідження, умови, в яких знаходився труп, експерт вважає, що смерть ОСОБА_11 могла настати за 5-7 діб до цього.

При судово токсикологічному дослідженні у м`язі від трупа ОСОБА_11 етиловий спирт не знайдено. Це може свідчити про те, що незадовго до смерті він алкогольних напоїв не вживав.

Висновком експерта № 114-МК від 22.12.2021 року на підставі даних проведеної судово медичної експертизи клаптя шкіри з ранами з лобної області голові від трупа ОСОБА_11 виявлено, що пошкодження на клапті шкіри з лобної області голови носять морфологічний характер забитих ран, які утворились, кожна окремо, від однократної дії тупого твердого предмету (або його частини) за механізмом удару, контактуюча поверхня якого прямолінійне ребро. Виявлені морфологічні ознаки пошкоджень відображають групові особливості травмую чого предмету. Індивідуальні ознаки не відобразились.

Відповідно до судово медичного дослідження 17-ти дерев`яних фрагментів, упакованих в коричневій картонній коробці розміром 45,5 30,5 х 29,5 см, на 3-х з них:

- довжиною 41,5 см об. № 4;

- довжиною 42,2 см об. №9;

- довжиною 38,0 см об. №12 знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність в препаратах її клітинних елементів, з домішкою поту.

При встановлені групової належності слідів крові і поту (об. № 4,9,12) виявляються антигени А, В та Н, ізосерологічної системи АВ0. Отже, виявлені сліди крові і поту на даних фрагментах можуть походити від особи (осіб) групи АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, якою є труп ОСОБА_11 . Або, в об. № 4, 9, 12 може мати місце змішання крові та поту осіб груп А, В, АВ та 0 в будь якій комбінації. В такому випадку, присутність крові і поту від ОСОБА_7 на даних фрагментах також не виключається лише в якості домішки. Клітини, мікрочастинки тканини людини в об. № 4, 9, 12 не знайдені. На двох дерев`яних фрагментах: довжиною 47,0 см (об. № 7) та довжиною 40,8 см (об.№16) знайдений піт та антигени А, В і Н, ізосерологічної системи АВ0. Отже, виявлені сліди поту на даних фрагментах можуть походити від особи (осіб) групи АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, якою є труп ОСОБА_11 . Або в об. № 7, 16 може мати місце змішання поту осіб груп А, В, АВ та 0 в будь якій комбінації. В такому випадку, присутність поту від ОСОБА_7 на даних фрагментах не виключається лише в якості домішки. Кров, клітини, мікрочастинки тканини людини в об.№ 7, 16 не знайдені. На 12-ти дерев`яних фрагментах (об.№ 1-3, 5, 6, 8, 10, 11, 13-15, 17) кров, пото жирові накладення та клітини з ядрами не знайдені. На одному дерев`яному фрагменті довжиною 33,0 см об.№ 18 (упакованому в картонній коробці жовтого та білого кольору розміром 34,0 х 32,5 х 10,0 см) знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність в препаратах її клітинних елементів, з домішкою поту. При встановленні групової належності слідів крові і поту (об.№18) виявляються ОСОБА_39 та Н, ізосерологічної системи АВ0. Отже, виявлені сліди крові і поту на даному фрагменті можуть походити від особи (осіб) групи АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, якою є труп ОСОБА_11 . Або в об. № 18 може мати місце змішання крові та поту осіб груп А, В, АВ та 0 в будь якій комбінації. В такому випадку, присутність крові і поту від ОСОБА_7 на даному фрагменті також не виключається лише в якості домішки. Клітини, мікрочастинки тканини людини в об.№ 4, 9, 12, 18 не знайдені. На дерев`яному фрагменті об.№ 19 кров, пото жирові накладення та клітини з ядрами не знайдені. При судово медичному дослідженні піднігтьового вмісту з обох рук ОСОБА_11 (об.№ 20, 21) знайдена кров та мікрофрагменти шкіри людини, статева належність крові та клітин не встановлена через деструктивні зміни в їх ядрах. При встановлені групової належності слідів крові та мікрофрагментів в об. № 20, 21 виявляються антигени А, В та Н, ізосерологічної системи АВ0. Отже, виявлені сліди в піднігтьовому вмісті можуть походити від особи (осіб) групи АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, якою є труп ОСОБА_11 . Або в об.№ 20, 21 може мати місце змішання крові і клітин осіб груп А, В, АВ та 0 в будь якій комбінації. В такому випадку, присутність слідів крові і епітеліальних клітин від ОСОБА_7 в даних об`єктах не виключається лише в якості домішки.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2021 року, за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_27 , з якого вбачається, що на місці події ОСОБА_13 та ОСОБА_27 показали під`їзд в будинку, де розташована квартира ОСОБА_40 , де вони разом з ОСОБА_41 , та ОСОБА_42 12.11.2021 року вживали спиртні напої. Знаходячись в квартирі, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 вказали місця, де вони сиділи під час вживання спиртного. Потім, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 вказали на ліжко, де вони разом з ОСОБА_41 спали в ніч з 12 на 13 листопада 2021 року, та вказали на диван, де в цей час спав ОСОБА_43 . Далі, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 за допомогою манекена показали, в якому положенні сидів в кріслі ОСОБА_44 , коли 13.11.2021 року прокинувся ОСОБА_45 , та почав звинувачувати ОСОБА_40 у крадіжці грошей. При цьому, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 на манекені показали як ОСОБА_45 кулаками обох рук завдавав удари ОСОБА_46 в область обличчя. Потім, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 за допомогою манекена показали, в якому положенні в кріслі сидів ОСОБА_44 , коли вони 13.11.2021 року у вечорі повернулись до його квартири та як ОСОБА_45 завдавав долонями та кулаками обох рук удари по обличчю ОСОБА_47 . Далі, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 за допомогою манекена показали як від отриманих ударів ОСОБА_44 упав на підлогу, в якому він знаходився положенні і як в цей час ОСОБА_45 завдав близько десяти ударів правою ногою по тулубу ОСОБА_40 , а саме по ребрам. Потім, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 показали, як ОСОБА_45 завдав одного удару напіврозібраним дерев`яним стільцем по тулубу ОСОБА_40 , після чого стілець зламався. В подальшому, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 показали, як ОСОБА_45 дерев`яною ніжною від стільця завдавав удари по тулубу і по голові ОСОБА_47 . Потім, ОСОБА_13 та ОСОБА_27 вказали на диван, на якій ліг ОСОБА_44 після того як його побив ОСОБА_48 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2021 року за його участю в присутності захисника ОСОБА_6 , з якого вбачається, що на місці події обвинувачений ОСОБА_7 показав ліжко, на якому він спав разом з ОСОБА_49 та ОСОБА_50 в ніч з 12 на 13 листопада 2021 року, та вказав на диван, де в цей час спав ОСОБА_43 . Потім, за допомогою манекена ОСОБА_7 показав, в якому положенні сидів в кріслі ОСОБА_44 , коли він прокинувся 13.11.2021 року, при цьому обвинувачений вказав, де в цей час знаходились ОСОБА_51 і ОСОБА_27 . Далі, обвинувачений на манекені показав, як він руками завдав удари по обличчю ОСОБА_40 , коли запідозрив його у крадіжці телефону і грошей. Потім обвинувачений на манекені показав як він долонями та кулаками рук знову вдарив ОСОБА_40 по обличчю, коли повернувся до нього додому 13.11.2021 року. Далі, обвинувачений на манекені показав, як він ногою завдав удари по тулубу ОСОБА_40 , коли він впав з крісла на пол. В подальшому, обвинувачений показав місце в квартирі, де він взяв напіврозібраний стілець і на манекені показав, як він цим стільцем наносив удари ОСОБА_52 . Далі, обвинувачений за допомогою манекена показав, як він підняв з підлоги ОСОБА_40 і в якому положенні посадив його у крісло. Далі, за допомогою манекена ОСОБА_7 показав, як він наносив удари долонями рук по обличчю ОСОБА_40 , коли прийшов до нього 15.11.2021 року. Також, обвинувачений ОСОБА_7 показав місця, де знаходився він разом із ОСОБА_42 , коли 16.11.2021 року обвинувачений прийшов до ОСОБА_40 в гості. При цьому, за допомогою манекена обвинувачений показав як він долонями та кулаками рук наносив удари по обличчю ОСОБА_40 та в якому положенні знаходився ОСОБА_44 , коли впав на підлогу після нанесених ударів 16.11.2021 року. Також за допомогою манекена обвинувачений показав як він ногою бив по тулубу ОСОБА_40 , як дерев`яною ніжкою від стільця наносив удари по ногам, тулубу ОСОБА_40 і в якому положенні обвинувачений поклав ОСОБА_40 на диван після нанесених ударів. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 показав місце в квартирі ОСОБА_47 , де він спав в ніч з 16 на 17 листопада 2021 року, а потім показав, в якому положенні знаходився на дивані ОСОБА_44 , коли він вранці 17.11.2021 року виявив його мертвим. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 показав на хвіртку, через яку він 17.11.2021 року покинув квартиру ОСОБА_40 і вказав напрямок, де знаходилась сусідка, яка бачила його вранці 17.11.2021 року, коли він виходив з під`їзду ОСОБА_40 , після того як покинув квартиру ОСОБА_40 через хвіртку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодосуперечностей показів потерпілої ОСОБА_12 з іншими доказами по справі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно наданих в суді показів ОСОБА_53 , вона спілкувалась з ОСОБА_54 16 чи 17 листопада 2021 року. На думку захисника, ОСОБА_55 не могла 17 листопада спілкуватись з ОСОБА_54 , оскільки в ніч, з 16 на 17 листопада останній помер.

Колегія суддів зазначає, що посилаючись на вказане протиріччя, захисником не прийнято до уваги, що потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що точну дату спілкування вона не пам`ятає, тому твердження захисника про неможливість їхнього спілкування саме 17 листопада 2021року не є підтвердженням наявності протиріч показів.

Також, згідно показів ОСОБА_12 , під час спілкування 16 чи 17 листопада 2021 року, на голові ОСОБА_31 , вона бачила два свіжих садна, які, на її думку, могли виникнути за 2 дні до його приходу до неї.

Стверджуючи про неможливість наявності на голові ОСОБА_31 двох свіжих саден, захисник посилається на те, що 13 листопада 2021 року ОСОБА_18 наніс ОСОБА_21 лише не менш 4-х ударів в обличчя, залишаючи поза увагою, окрім цього, нанесення у вказаний день ще не менше восьми ударів дерев`яним стільцем по тулубу та життєво важливій частині тіла голові.

Твердження сторони захисту щодо неможливості наявності у ОСОБА_31 застарілих шрамів від побоїв, не є протиріччям показів ОСОБА_12 , оскільки в судовому засіданні вона пояснювала про скарги ОСОБА_31 у вересні та жовтні на те, що ОСОБА_18 його б`є та забирає гроші.

Вказаний стороною захисту у якості протиріччя показів ОСОБА_53 факт виклику МЧС з посиланням на іншу назву вказаної служби ДСНС, відсутність документів, які підтверджують виконання вказаною службою будь-яких дій, пов`язаних з проникненням до житла, звідки було чутно трупний запах, не є свідченням перешкоджання забезпеченню та реалізації прав і свобод ОСОБА_18 , який притягається до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, на думку колегії суддів вказані покази потерпілої ОСОБА_12 узгоджуються з іншими дослідженими у суді доказами.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодосуперечностей показів свідка ОСОБА_13 з іншими доказами по справі, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі сторона захисту посилається на протиріччя про те, що згідно свідчень, наданих в суді ОСОБА_13 , остання стверджувала, що слідчі експерименти з нею та ОСОБА_14 проводились неодноразово, але у суді досліджувався тільки протокол слідчого експерименту, який відбувся 08.12.2021 року.

Колегія суддів зазначає, що суд І інстанції спирався у своїх висновках на показання ОСОБА_13 , яка була очевидцем нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_21 та просила ОСОБА_18 не бити ОСОБА_21 , детально описала та показала під час проведення слідчого експеременту 08.12.2021 обставини вчинення злочину ОСОБА_18 . Ці показання мали вагоме значення для встановлення фактів нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_28 , підтверджували обізнаність ОСОБА_56 з обставинами, про які вона повідомляла та відповідали подіям, вказаним у слідчому експерименті, проведеному 25.11.2021 року із ОСОБА_18 .

На думку колегії суддів, покази ОСОБА_13 у суді І інстанції підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема, протоколами проведення слідчих експериментів від 08.12.2021 року за участю ОСОБА_56 та ОСОБА_14 , а також, протоколом проведення слідчого експеременту від 25.11.2021 року за участю ОСОБА_18 , відповідно до якого, виявлені у ОСОБА_21 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, вказаних обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодосуперечностей показів свідка ОСОБА_27 з іншими доказами по справі, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційних скаргах сторона захисту посилається на протиріччя про те, що згідно свідчень, наданих в суді ОСОБА_57 , остання стверджувала, що слідчі експерименти з нею та ОСОБА_58 проводились неодноразово, але у суді досліджувався тільки протокол слідчого експерименту, який відбувся 08.12.2021 року.

Колегія суддів зазначає, що свідок ОСОБА_27 в суді І інстанції пояснила, що точних дат нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_21 вона не пам`ятає, але підтвердила, що ОСОБА_18 за місцем мешкання ОСОБА_21 бив його у присутності неї та ОСОБА_56 , декілька разів, по обличчю та голові кулаком, по тулубу та різним частинам тіла ногами, стільцем, а потім ніжкою стільця. З нею та ОСОБА_58 працівниками поліції проводили слідчий експеримент. На той момент пройшло ще мало часу, вона ці події пам`ятала та надавала правдиві покази добровільно та без примусу.

На думку колегії суддів, суд І інстанції спирався у своїх висновках на показання ОСОБА_56 та ОСОБА_14 , які були очевидцями нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_59 , які детально описали та показали під час проведення слідчого експерименту 08.12.2021 року обставини вчинення злочину ОСОБА_18 .

Колегія суддів вважає, що події, вказані у слідчих експериментах, проведених 08.12.2021 року із ОСОБА_58 та ОСОБА_14 , відповідали подіям, вказаним у слідчому експерименті, проведеному 25.11.2021 року із ОСОБА_18 , а тому доводи сторони захисту про суперечність свідчень є необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодосуперечностей показів свідка ОСОБА_15 з іншими доказами по справі, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання сторони захисту на протиріччя свідчень ОСОБА_60 , наданих в суді І інстанції, яка стверджувала, що бачила ОСОБА_18 з трьома пакунками біля будинку у день смерті ОСОБА_21 , оскільки день настання смерті, який досудовим розслідуванням не встановлено точно, вона не могла знати.

Між тим, свідок ОСОБА_60 в судовому засіданні суду І інстанції не називала точну дату смерті, а датою смерті ОСОБА_21 , не будучи фахівцем, вважала день, коли було виявлено труп ОСОБА_21 , що свідчить про відсутність протиріч показів ОСОБА_60 з іншими доказами, дослідженими судом.

Свідчення ОСОБА_60 з приводу зустрічі нею ОСОБА_18 , який вранці у день (на думку свідка) смерті ОСОБА_31 йшов від будинку з речами та ніс три пакети, узгоджуються з дослідженим у судовому засіданні письмовим доказом протоколом слідчого експерименту із ОСОБА_18 , під час якого він показав напрямок, де знаходилась сусідка, яка бачила його вранці 17.11.2021 року, біля під`їзду будинку, де мешкав ОСОБА_21 .

За таких обставин, на думку колегії суддів, немає жодних протиріч в показах наведених свідків та потерпілою з іншими доказами по справі.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про неможливість визнання допустимим доказом протоколу слідчого експерименту із ОСОБА_7 від 25.11.2021 року, оскільки під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 обмовив себе та давав неправдиві показання проти себе через фізичне та психологічне насильство щодо нього збоку працівників поліції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а відповідно до частини 2 цієї ж статті істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод визнається отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження, але ОСОБА_18 та стороною захисту це не було зроблено. Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_18 був представлений адвокатом, за наявності фактів фізичного та психологічного насильства щодо нього збоку працівників поліції, він мав можливість подати відповідні скарги.

З матеріалів справи вбачається, що до початку слідчої дії ОСОБА_18 були роз`яснені його права, про, що свідчить його особистий підпис у протоколі та відеозапис. ОСОБА_18 був представлений захисником ОСОБА_61 , як до, так і під час слідчого експерименту. Стверджуючи про обмову себе та надання неправдивих показань проти себе під час проведення слідчого експерименту через фізичне та психологічне насильство щодо ОСОБА_18 з боку працівників поліції, захисник ОСОБА_61 викривив зафіксовані відеозаписом та досліджені судом події слідчого експерименту, проведеного 25.11.2021 року за участі саме захисника ОСОБА_62 , під час проведення якого від ОСОБА_18 скарги щодо фізичного та психологічного насильства, катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, не надходили.

В апеляційній скарзі захисник посилався на те, що свої показання під час слідчого експерименту ОСОБА_18 надав внаслідок поганого поводження з боку представників органів розслідування, але у матеріалах справи відсутні заяви ОСОБА_7 щодо застосування до нього тиску збоку правоохоронних органів. Оскільки під час проведення слідчого експерименту був присутній адвокат, ОСОБА_18 мав можливість подати відповідні скарги, навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження, що ним не було зроблено, що викликає певні сумніви у правдивості доводів апеляційної скарги сторони захисту.

Крім того, на думку колегії суддів, не можна погодитись з доводами сторони захисту про неможливість визнання допустимим доказом протоколу слідчого експерименту із ОСОБА_7 від 25.11.2021 року також з тих підстав, що судом не враховано вказаний під час слідчого експерименту факт побиття ОСОБА_63 , окрім 13 та 16 листопада 2021 року, ще й 15 листопада 2021 року, оскільки наявність факту побиття ОСОБА_18 , ОСОБА_31 , окрім 13 та 16 листопада 2021 року, ще й 15 листопада 2021 року, коли, згідно протоколу слідчого експерименту, він наніс ОСОБА_28 удари долонями рук по обличчю ОСОБА_21 , не впливає на основні факти та обставини, які мають значення для цього кримінального провадження та, не свідчать про неповноту судового розгляду, який здійснювався відносно фактів, викладених в обвинувальному акті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що для захисту прав обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених Конституцією України, суд вважає за необхідне повідомити Директору Територіального управління ДБР у м. Краматорську про вищенаведене для проведення відповідної перевірки.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про наявність порушень вимог ст. 87, 89 КПК України при визнанні допустимими доказів під час проникнення до житла ОСОБА_31 для огляду трупа, огляду місця події, проведення слідчих експериментів у вказаному житлі, оскільки за твердженням сторони захисту, ОСОБА_55 , яка є дружиною рідного брата ОСОБА_31 , не мала повноважень для надання доступу до житла ОСОБА_31 для огляду трупа, огляду місця події, проведення слідчих експериментів у вказаному житлі, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів вважає, що наявність родинних зв`язків ОСОБА_53 з ОСОБА_54 підтверджено її показами у суді, показами свідків сусідів, відповідно до яких, чоловік ОСОБА_53 , який є інвалідом та не пересувається, є рідном братом померлого ОСОБА_31 . З вказаних підстав ОСОБА_55 особисто піклувалась за братом чоловіка, цікавилась його життям, часто відвідувала його, він довіряв дружині брата розпоряджатись пенсією, для чого передав банківську картку, з якої ОСОБА_55 знімала кошти, які передавала ОСОБА_19 .

Крім того, саме ОСОБА_55 , 20.11.2021 року особисто зателефонувала до поліції та повідомила про наявність трупного запаху у під`їзді будинку, де мешкав ОСОБА_11 , якого вона не бачила декілька днів. Вказане свідчить, що ОСОБА_55 була заявником за фактом смерті ОСОБА_31 та допитана органом досудового розслідування у якості потерпілої. Також, ОСОБА_64 , під час досудового розслідування була вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілої.

Колегія суддів звертає увагу, що стороною захисту не прийнято до уваги, що судом досліджені надані стороною обвинувачення письмові докази, що містять письмові дозволи осіб, які надали доступ до житла на проведення слідчих дій, а саме: протокол огляду трупа від 20.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 , де було виявлено труп ОСОБА_11 (письмовий дозвіл надано заявником про подію ОСОБА_65 ); протокол огляду місця події від 22.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 (письмові дозволи надано рідним братом померлого ОСОБА_31 ОСОБА_66 та його дружиною ОСОБА_65 ); протоколи проведення слідчих експериментів від 08.12.2021 року за участі свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_13 (письмові дозволи надані рідним братом померлого ОСОБА_31 ОСОБА_66 та його дружиною ОСОБА_65 ); протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 (письмові дозволи надано рідним братом померлого ОСОБА_31 ОСОБА_66 та його дружиною ОСОБА_65 ).

Стаття 223 КПК не має на меті вирішення питань власності. Вона захищає особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в частини 1 статті 233 КПК охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах. Вищевказане випливає з позиції Верховного Суду України у справі 344/2995/15-к (постанова ВСУ від 01.11.2022), тому, для оцінки законності цих дій і допустимості отриманих доказів право власності осіб, які надали згоду на проведення слідчих дій у приміщенні, не має значення.

Вищевказане свідчить, що слідчі дії проводились за згодою володільця приміщення. За наявності згоди особи, яка володіє приміщенням, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом (частина 1 статті 233 КПК).

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи захисника про недопустимість протоколу огляду трупа від 20.11.2021,протокол огляду місця події від 22.11.2021, протоколів проведення слідчих експериментів від 08.12.2021 та 25.11.2021, як доказів, є неприйнятними, оскільки ці докази не були здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод Золотарьова, який притягається до кримінальної відповідальності, та не є такими, що перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту що судом І інстанції, нібито, було відмовлено в наданні показів обвинуваченим не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_18 була надана судом можливість надати покази, але від надання показів він відмовився, що підтверджується аудіо записом судового засідання.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумних сумнівів, що саме ОСОБА_7 скоїв інкримінований йому злочини, а саме заподіяв умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, тобто умисні тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відносяться до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, дітей або інших осіб на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції ч. 2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі є саме таким.

За таких обставин, на думку колегії суддів, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок суду І інстанції підлягає скасуванню з одночасним закриттям кримінального провадження за ч. 1, 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 , на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 06 червня 2023 року відносно ОСОБА_7 в частині засудження за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

Кримінальне провадження за ч. 1, 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_7 , закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК Українидо 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: