УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 333/5411/23

провадження № 51-6646 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2025 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ДСВ СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000739 від 17 червня 2022 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2025 року (провадження № 11-сс/807/210/25) відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції як незаконної у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При цьому ОСОБА_4 зазначає, що слідчий суддя в ухвалі Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2025 року не вказав, що вона оскарженню не підлягає. Водночас вказує, що ст. 309 КПК України містить перелік правомірних ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню, проте вказана ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм закону. Тому суддя апеляційного суду створює йому штучні перепони для оскарження даної ухвали слідчого судді. У зв'язку із наведеним, ОСОБА_4 зазначає, що апеляційним судом безпідставно застосовано ч. 4 ст. 399 КПК України та обмежено його право на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно ч. 3 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 309 КПК України містять перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Як слідує із копій судових рішень, ОСОБА_4 у поданій апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого ДСВ СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000739 від 17 червня 2022 року.

Водночас згідно з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2025 року, застосував положення статті 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Водночас, твердження касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що в ухвалі слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2025 року не було вказано про те, що вона апеляційному оскарженню не підлягає, не спростовують висновків вказаного суду апеляційної інстанції про те, що слідчим суддею постановлена ухвала, яка відповідно до ст. 309 КПК України не підлягає апеляційному оскарженню.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ДСВ СУ ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000739 від 17 червня 2022 року, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, тому рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, твердження ОСОБА_4 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2025 року, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 лютого 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3