В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004031 від 13.04.2018 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв,

громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року до покарання у шести років позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, а саме:

- 23.03.2004 року Ленінським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання із випробувальним терміном 1 рік;

- 24.06.2004 року Ленінським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; звільнений 01.1 1.2005 році умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців;

- 27.02.2008 року Ленінським районним судом за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.01.2010 року із заміною назначеного покарання на виправні роботи невідбутий термін 1 рік 10 місяців 20 днів;

- 25.11.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. З ст. 185 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, на основі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

- 22.04.2011 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на основі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- 24.05.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на основі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

-20.10.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі , на основі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

- 17.05.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі , на основі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вирішив вчинити новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 12.04.2018 близько 13:00 ОСОБА_4 прибув до місця тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав спільно з ОСОБА_5 , з метою пакування своїх речей для переїзду. Прибувши до будинку ОСОБА_4 встановив, що у будинку відсутні інші особи. В подальшому перебуваючи у своїй кімнаті на другому поверсі та здійснюючи пакування власних речей, ОСОБА_4 , переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, здійснив пошук грошових коштів у сусідній кімнаті де виявив майно ОСОБА_5 , а саме годинник «Tommy Hilfiger», який знаходився на підвіконні та грошові кошти у розмірі 600 гривень, які знаходилися у другій шухляді тумбочки біля ліжка. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 взяв у даному будинку не належні йому годинник марки «Tommy Hilfiger» вартістю 2800 гривень та грошові кошти у розмірі 600 гривень. Усвідомлюючи, що дані речі йому не належать, ОСОБА_4 поклав їх до кишені свої штанів та направився на перший поверх будинку де в дальній кімнаті виявив грошові кошти у розмірі 900 гривень, які також викрав.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення крадіжки із викраденим майном зник, грошовими коштами та годинником розпорядився на свій розсуд.

Усього, ОСОБА_4 таємно повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 на загальну суму 4300 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що в судове засідання не прибув його захисник, однак він не заперечує щодо проведення судового розгляду за його відсутності.

Нормою ст. 52 Кримінального процесуального кодексу України передбачений виключний перелік обставин, за яких участь захисника є обов`язковою. Разом з тим в даному випадку участь захисника не є обов`язковою і обвинувачений має право на реалізацію свого права захищати свої права самостійно

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений повідомив суд, про те, що він не заперечує проти розгляду справи без участі захисника, суд розцінює це як бажання обвинуваченого реалізовувати свої процесуальні права самостійно, на що він має право в силу ст. 7, 24, 26, 42 Кримінального процесуального кодексу України і в чому суд не вправі перешкоджати.

Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_4 визнав, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини. Вказав, що дійсно викрав у потерпілого годинник та гроші про що нині жалкує. Додати йому нема чого. У скоєному кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження письмових доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Клопотання, які подав обвинувачений про повернення обвинувального акту та закриття кримінального провадження він, в зв`язку із визнанням своєї вини при реалізації свого права, передбаченого ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, не підтримав, а отже, суд залишив їх без розгляду.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів доведеною.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше судимого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив ще одне кримінальне правопорушення, є раніше неодноразово судимою особою за корисливі злочини, його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він являє собою небезпеку для оточуючих, суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи щире каяття обвинуваченого, що виражається у визнанні своєї вини, висловленні жалю з приводу того, що сталося, готовності спокутувати свою провину та понести покарання, суд не вбачає підстав для повного складання покарань за вироками відповідно до ч. 4 ст. 70 Кримінального процесуального кодексу України.

Речові докази та процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Таким чином, виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом часткового складання покарання призначеного цим вироком та покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2023, остаточне покарання у виді шести років та одного місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з моменту набрання ним законної сили, зарахувавши на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами 5 ст. 72 КК України в строк покарання, визначений даним вироком, строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у період з 10.12.2021 по 03.04.2022 включно, з 10.12.2018 по 12.12.2018 включно таз 19.10.2020 по 21.10.2020 включно та строк відбутого покарання за переднім вироком починаючи з 10.05.2022 із розрахунку день за день.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1