У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ламбрівка Таритинського району Одеської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000249.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 09.05.2025 р. включно, без визначення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням слідчого судді, зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

На думку апелянта, слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, не уповноважений на розгляд клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки досудове розслідування завершене, кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді першої інстанції. В даному випадку, слідчий суддя не визначався в порядку, передбаченому ст. 319 КПК України, що є порушенням вимог ст. ст. 319, 320 КПК України, а тому заявлений, в ході розгляду клопотання прокурора, відвід слідчому судді ОСОБА_8 був обґрунтованим та вмотивованим.

Захисник звертає увагу на те, що підготовче судове засідання вже відбулось, про що свідчить ухвала Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.10.2024 р., що виключає участь слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_8 у розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Вказані обставини, на переконання апелянта призвели до істотного порушення вимог процесуального закону, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення, оскільки рішення ухвалено незаконним складом суду.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

07.03.2025 р. прокурор Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Клопотання мотивоване тим, що існують ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та інший запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя встановив, що в провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалами слідчих суддів Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 обирався та продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 11.03.2025 р.

28.02.2025 р. прокурор звернувся до Южноукраїнського міського суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.03.2025 р., підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні не розпочато та не проведено, а відкладено на 10.03.2025 р.

07.03.2025 р. головуючий суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, на розгляді якого знаходиться вказане кримінальне провадження, перебуває на лікарняному на невизначений термін, у зв`язку з чим прокурором, в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою подане до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Врахувавши положення ч. 6 ст. 199, ст. ст. 177, 183 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, з конфіскацією майна, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказаних вимог закону та норм міжнародного права судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду не зменшився, виходячи з обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, та можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, з конфіскацією майна.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує те, що провадження у суді першої інстанції перебуває на початковій стадії розгляду, підготовче судове засідання не проведено, тому перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на недопитаних судом потерпілих або свідків, з метою зміни їх показань.

З урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить, на даній стадії розгляду кримінального провадження, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області не мав права розглядати клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання, прокурор не пізніше ніж за 5 днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, може подати клопотання про його продовження. Розгляд клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В даному випадку, підготовче судове засідання ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.03.2025 р. відкладено до 10.03.2025 р., проте станом на день розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу 11.03.2025 р. проведено не було, що свідчить про законність поданого прокурором до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області клопотання про продовження запобіжного заходу, в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України.

Стосовно ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.10.2024 р., на яку посилається апелянт, як на факт проведення судом підготовчого судового засідання, то вказаною ухвалою лише призначено дату підготовчого судового засідання на 04.11.2024 р, а не його фактичне проведення.

Доводи захисника про незаконність складу суду, яким розглянуто клопотання прокурора є безпідставними, оскільки відповідно матеріалам справи, заявлений захисником відвід слідчого судді ОСОБА_8 розглянутий іншим суддею цього ж суду в порядку, передбаченому ст. ст. 75 81 КПК України, і, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.03.2025 р., у задоволенні заявленого захисником ОСОБА_6 відводу слідчому судді ОСОБА_8 у справі № 484/3081/24 провадження № 1-кс/484/249/25 відмовлено.

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3