Справа №601/710/25
Провадження № 1-кп/601/130/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000023 від 20.02.2025 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є дядьком ОСОБА_2 та спільно з ним проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

19.02.2025 близько 15 год. 20 хв. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які знаходилися в житловому будинку за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт на побутовому грунті. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю, ОСОБА_2 , перебуваючи в житловому будинку, за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що життя та здоров`я кожної людини охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально-карним діянням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в область носа і один удар кулаком лівої руки в область правої сторонни голови ОСОБА_3 , чим завдав йому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У зв`язку із цим, враховуючи ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_2 є кривдником - особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Просить призначити ОСОБА_2 покарання відповідно до санкції ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з письмовою заявою потерпілий ОСОБА_3 також не заперечував відносно розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Таким чином, встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, та вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий: