КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/718/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2031/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року про відмову у арешті майна у кримінальному провадженні №0001911 від 26 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст.190 та ч. 3 ст.201-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст.190 та ч. 3 ст.201-2 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки SKODA ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Власник майна в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчими СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001911 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.239, ч.1 ст.197-1, ч.4 ст.190, ч.3 ст.201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що поміж інших фактів, що доводяться в межах даного кримінального провадження встановлено, що голова Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Мавка», (далі - Благодійний фонд) ОСОБА_9 використовуючи статус благодійної організації за участь інших, невстановлених досудовим розслідуванням осіб, оформлених, як волонтерів, налагодила схему постачання з-за кордону на територію України предметів гуманітарної допомоги у великих об`ємах, у тому числі й транспортних засобів з метою отримання прибутку від їх реалізації.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні установлено, що координацію постачання з-за кордону на територію України предметів гуманітарної допомоги у великих об`ємах, у тому числі й транспортних засобів здійснювала ОСОБА_9 за участі інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

З метою реалізації злочинного плану, спрямованого на отримання прибутку від реалізації предметів гуманітарної допомоги ОСОБА_9 залучила до своєї злочинної схеми невстановлених досудовим розслідуванням виконавців злочинного плану, велику кількість осіб з числа громадян України та іноземних громадян, яких використовувала в якості волонтерів при здійсненні пошуку в країнах ЄС транспортних засобів та їх подальшого переправлення на митну територію України та передачі їх іншим особам з метою їх подальшого продажу.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що в період часу з 14 липня 2022 року по 14 листопада 2024 року через Львівську та Закарпатську митниці на територію України представниками Благодійного фонду ввезено понад 600 автомобілів.

При здійсненні митного оформлення вказаних транспортних засобів особами, які діяли під виглядом волонтерів Благодійного фонду складено ряд митних декларацій «Про перелік товарів», що визнаються гуманітарною допомогою», де зазначено відомості отримувача гуманітарної допомоги - БО «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» () адреса: м. Київ, вул. Вишняківська, буд. 5-а та фактичне призначення вантажу: «Для передачі ЗСУ».

З метою доведення фактів використання гуманітарної допомоги не за призначенням та доведення факту отримання незаконного прибутку від реалізації товарів гуманітарного призначення, виникла необхідність в установленні місця знаходження вказаних транспортних засобів, тому транспортні засоби, які в період часу з 14 липня 2022 року по 14 листопада 2024 року ввезено представниками Благодійного фонду через Львівську та Закарпатську митниці на територію України, оголошено в розшук.

18 січня 2025 року працівниками Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області в м. Бориспіль Київської області виявлено автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_3 , vin: НОМЕР_2 , який 31 грудня 2024 згідно постанови слідчого у кримінальному провадженні оголошено в розшук.

Досудовим розслідуванням установлено, що 08 березня 2024 року ОСОБА_10 на замовлення Благодійного фонду відшукавши в Чеській республіці автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_3 , vin: НОМЕР_2 , переправив його на митну територію - України та доставив за призначенням у відання Благодійного фонду. При цьому під час здійснення митного контролю на Львівській митниці складено митну декларацію «Про перелік товарів», що визнаються гуманітарною допомогою», де зазначено відомості отримувача гуманітарної допомоги - БО «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» () адреса: м. Київ, вул.Вишняківська, буд. 5-а та фактичне призначення вантажу: «Для передачі ЗСУ».

В подальшому, за погодженням з головою БО «Міжнародний благодійний фонд «Мавка» ОСОБА_9 , вказаний автомобіль невстановленою на даний час особою було виставлено на продаж на електронному торгівельному майданчику «ОІХ».

Після цього, 18 квітня 2024 року в м. Бориспіль Київської області, вказаний автомобіль невстановленою на даний час особою продано за ціною 2700 доларів США громадянину ОСОБА_11 , який у дійсності не має відношення до ЗСУ та не являється волонтером.

Таким чином, досудовим розслідуванням установлено послідовність та механізм продажу представниками Благодійного фонду гуманітарної допомоги.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення та положення діючого законодавства щодо благодійної діяльності та гуманітарної допомоги, вилучений 18 січня 2025 року автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_3 , vin: НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_11 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239, ч.1 ст.197-1, ч. 4 ст.190 та ч. 3 ст.201-2 КК України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_3 , vin: НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді щодо того, що клопотання прокурора не містить доводів на підтвердження відповідності вищевказаного автомобіля ознакам речового доказу.

Як вбачається із клопотання прокурора про арешт майна, воно містить посилання на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність зазначеного автомобіля ознакам речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вказаний автомобіль є об`єктом кримінально протиправних дій, та потребує збереження.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вищевказаний автомобіль, з метою забезпечення збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_3 , vin: НОМЕР_2 , підлягає арешту, з тих підстав, що він відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до пошкодження або втрати доказів, і таким чином, може позбавити реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, залишивши поза увагою вказані у клопотанні доводи та долучені до нього матеріали, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль Skoda ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_3 , vin: НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів, про що обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Вищевикладене свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_7 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки SKODA ОСТАVІА, номерний знак: НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4