Провадження № 1-кп/185/102/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000520 від 04 грудня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанська Луганської області, громадянина України, з повною загальною освітою, неодруженого, працюючого на посаді МПУ шахта «Тернівська» ШУ «Тернівське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами) в Україні введено воєнний стан з 5:30 год. 24.02.2022.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на території України введений воєнний стан, 19.11.2024 року в період часу з 05.00 год. до 10.00 год., тимчасово мешкав за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перебування в приміщенні зазначеного будинку в спальній кімнаті, в кишені халату потерпілої обвинувачений ОСОБА_3 побачив мобільний телефон марки Tecno Spark Go 2024 4/128 GB, Color - gravity black, в середині якого знаходилась флеш карта пам`яті марки «Kingston», об`ємом 128 GB. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме вище вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скористався тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони залишаються ніким не поміченими, знаходячись в спальній кімнаті вище вказаного будинку, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Tecno Spark Go 2024 4/128 GB, Color - gravity black, вартістю 3156.14 грн., в середині якого знаходилась флеш карта пам`яті марки «Kingston», об`ємом - 128 GB, вартістю 516 грн. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3672.14 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, суду пояснив, що раніше разом з потерпілою проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Вранці 19.11.2024 року ОСОБА_5 повернулась додому і між ними виник словесний конфлікт. Потерпіла заснула, він вирішив забрати мобільний телефон ОСОБА_5 з метою закласти його до ломбарду, а отримані кошти витратити на проживання окремо від потерпілої в гуртожитку. Після викрадення телефону він заклав його до ломбарду, отримані кошти витратив на продукти харчування. В подальшому він викупив викрадений телефон з ломбарду та повернув потерпілій. В скоєному щиро кається, готовий понести призначене судом покарання. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що раніше з обвинуваченим проживали однією сім`єю в її будинку. 19.11.2024 року вона прийшла додому після двох змін. Між нею та обвинуваченим виник словесний конфлікт. Втомившись на роботі, вона заснула. Коли прокинулась, побачила, що ОСОБА_3 пішов, а в неї пропав мобільний телефон. Вона деякий час чекала, що обвинувачений поверне телефон добровільно. В подальшому вона звернулась з заявою про крадіжку до поліції. При визначенні покарання обвинуваченому не наполягає на застосуванні суворого покарання, просить застосувати до обвинуваченого адміністративний штраф. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини нею не оспорюються. Викрадений мобільний телефон з картою пам`яті їй повернутий, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого ним злочину підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, думки потерпілої, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав, наявності пом`якшуючих його покарання обставин, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводились дві судово-товарознавчі експертизи на проведення яких згідно довідок та звіту експерта було витрачено загалом 1911,80 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 1911.80 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 15.01.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 1911.80 гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Tecno Spark Go 2024 4/128 GB, Color - gravity black, з флеш-картою пам`яті марки «Kingston», об`ємом - 128 GB, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - після набрання вироком законної сили залишити останній по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1