Провадження № 1-кс/761/7400/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокуроромпершого відділу управління організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, працюючого машиністом електровоза в Локомативному депо «Основа», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України, у кримінальному провадженні 0000221, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором першого відділу управління організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000221, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024 року.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000221, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що незважаючи на зобов`язання щодо неухильного додержання Конституції та законів України, громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за невстановлених обставин, маючи проросійські погляди, не сприймаючи державної влади в Україні, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, добровільно з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ, погодилися активно співпрацювати із представником спецслужб держави-агресора - «Тимуром», який здійснює вербуванням громадян України для проведення підривної діяльності проти України. Зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , вступивши між собою у злочинну змову, заздалегідь домовились про надання допомоги представнику іноземної держави РФ у проведенні підривної діяльності проти України шляхом збору та передачі інформації про розташування на території Харківської та Київської областей військових об`єктів, військової техніки, особового складу Збройних сил України та інших військових формувань, залучених до надання відсічі збройній агресії РФ проти України, а також об`єктів критичної інфраструктури України. З метою конспірації, унеможливлення викриття їх спільної діяльності та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , зафіксувавши відповідну інформацію, що може мати, на їх думку, оперативний інтерес для спецслужб РФ, усвідомлюючи, що передача такої інформації ворогу спричинить шкоду державній безпеці та обороноздатності України, використовуючи конспіративні методи, здійснювали передачу зібраних даних представнику спецслужб використовуючи різні мобільні пристрої та аккаунти у месенджерах на кожному з таких етапів. Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні за попередньою змовою групою осіб державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України. Окрім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікації представників збройних формувань Російської Федерації, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

8.01.2025 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

18.01.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

20.01.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Першим заступником Генерального прокурора винесено постанову щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 08.03.2024 року до трьох місяців, тобто до 18.04.2025 включно.

У клопотанні слідчого наведені посилання на перелік доказів, що вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому дій та обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, а саме: протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за кримінальним провадженням № 0000221 від 08.03.2024 № 30/1/5-13041т від 23.08.2024; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за кримінальним провадженням № 0000221 від 08.03.2024 № 30/1/5-13040т від 23.08.2024; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за кримінальним провадженням № 0000221 від 08.03.2024 № 30/1/5-14419т від 25.09.2024; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за кримінальним провадженням № 0000221 від 08.03.2024 № 30/1/5-13038т від 26.08.2024; відповідь оперативного-тактичного угруповання «Харків» (ОТУ «Харків») від 11.11.2024 3 ОТУХ/ЮР/2146; відповідь Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № НЗТ-34/2462 від 11.11.2024; відповідь оперативного-тактичного угруповання «Старобільськ» (ОТУ «Старобільськ») від 20.11.2024 № ОТУС/16/353; висновок судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 5/1 від 27.12.2024 року; інші матеріали вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, а зміна підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід може перешкодити об`єктивному та повному розслідуванню кримінального провадження.

Крім того, слідчий зазначає. що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшилися та продовжують існувати. При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших співучасників інкримінованого йому кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, окрім того, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні думку захисника підтримав, клопотання прокурора просив залишити без задоволення.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, прокурора, який обґрунтував клопотання та просив про його задоволення, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000221, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024 року.

18.01.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

20.01.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, а також повідомлення про підозру ОСОБА_4 вважає доведеним зв`язок підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, що підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що вірогідність причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

При цьому, як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину" про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин .

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Крім того, зважаючи на імовірну тяжкість майбутнього покарання, слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з тим, існує ризик того, що підозрюваний взмозі знищити, спотворити чи сховати будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено всі обставини, досудове розслідування триває, в ході якого проводяться слідчі дії, направлені, в тому числі, на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Між тим, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, оскільки останній усвідомлює тяжкість настання можливого покарання та може вчиняти дії для його уникнення.

Разом з тим, на думку слідчого судді ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином відсутній, оскільки наявність такого ризику органом досудового розслідування нічим не обґрунтований та є виключно припущенням.

При цьому, слідчий суддя враховує те, що досудове розслідування триває, здійснюються заходи до встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та осіб, які можуть бути причетні до вказаного кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При продовженні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_4 , міцність його соціальних зв`язків, у тому числі, постійного місця проживання, які на думку суду, не є достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вплив на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, наявність цих ризиків підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, застава, особиста порука чи домашній арешт не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваного, виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення та наявності у підозрюваного можливості контактувати з представниками рф.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Також, з урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 квітня 2025 року включно.

Таким чином суд вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 квітня 2025 року включно.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1