Справа № 404/6535/19
Номер провадження 1-кп/404/248/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Кіровський районний суду м. Кіровограда в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження №0004567 від 15.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, працюючого електромонтером станційного устаткування ПАТ «Укртелеком», з середньою-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

14.06.2019 року близько 19.00 год., ОСОБА_3 перебував на дитячому майданчику неподалік приміщення Поліклінічного відділення №5 за адресою: м.Кропивницький, вул.Космонавта Попова, буд.9Б, де в цей час знаходився неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 разом із неповнолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В цей час між ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на завдання неповнолітньому ОСОБА_6 удару, який завдасть фізичного болю. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_3 наблизившись спереду до потерпілого ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в область живота останнього, чим завдав неповнолітньому ОСОБА_6 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, не визнав. Показав, що він 15.06.2019 року біля 19.00 год. не перебував на дитячому майданчику, ніяких конфліктів не виникало і ні кому удари не наносив. Натомість 14.06.2019 року потерпілий та свідки побили його сина ОСОБА_9 і тепер намагаються уникнути відповідальності видумавши дане обвинувачення. Зазначає, що саме з цією метою прокурором було змінено дату 15.06.2019 року на 14.06.2019 року. 14.06.2019 року він був біля будинку. На дитячому майданчику було чимало людей, аде ніяких конфліктів в той час не було і він не наносив удари потерпілому. Цивільний позов не визнав. Вказує, що покази потерпілого не відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті в частині можливості отримання тілесних ушкоджень, оскільки, закриваючись від удару рукою, потерпілий мав би отримати синець на руці, якого виявлено не було.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

- показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду в червні 2019 року вийшов ОСОБА_3 з дому на дитячий майданчик і вдарив його в живіт кулаком. До цього він ОСОБА_3 знав, він був батьком його однокласника, якого звати « ОСОБА_9 ». Однокласник показав на ОСОБА_6 пальцем ніби останній образив його і ОСОБА_3 підійшов і вдарив його. Коли з`ясувалося, що потерпілий не винен в цій ситуації, обвинувачений сказав «вибач». Зазначив, що після удару лежав на землі 20 хв., оскільки болів живіт. Знає, що конфлікт виник між ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , оскільки останній кинув пісок в обличчя ОСОБА_10.

- показами законного представника потерпілого ОСОБА_6 , яка повідомила суду, що того вечора вона зателефонувала сину і останній повідомив, що його вдарив батько ОСОБА_9 . Коли прийшов син додому то на животі в нього був червоний слід. Вона відвезла дитину в лікарню, після чого викликала поліцію. Уже з поліцією вона піднялась до ОСОБА_3 . Після чого поліція його запитала, чи бив він ОСОБА_6 , на що останній відповів, що так ударив, але не сильно. Пізніше він почав все заперечувати. Цивільний позов підтримала повністю.

- показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив суду, що між сином обвинуваченого та ОСОБА_7 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_7 вдарив чи штовхнув ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_9 пішов додому, та повернувся з обвинуваченим, який підійшов до потерпілого, поклав руку на плече і наніс удар кулаком у живіт. Коли з`ясувалося, що конфлікт виник не з ОСОБА_6 , а з ОСОБА_7 , обвинувачений пішов до ОСОБА_7 , але останній втік. Потерпілий жалівся, що у нього болів живіт

- показами свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що спільно з ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 гралися на дитячому майданчику. Окрім того, на майданчику був ОСОБА_9 , який грався сам. Через деякий час, ОСОБА_9 , з незрозумілих причин, кинув пісок в очі ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_9 . Через деякий час прийшов обвинувачений, і оскільки ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_6 як на винного, наніс йому удар в живі. Коли ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 , як на винуватця конфлікту, свідок втік.

Окрім того, вина обвинуваченого доводиться письмовими матеріалами кримінального провадження:

- заявою ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 14.06.2019 року, згідно з якою вона просила органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , оскільки він 14.06.2019 року біля 21.30 год. наніс удар її сину ОСОБА_6 у живіт.

Т.1 а.п.9

- копією заключення спеціаліста Кіровоградської дитячої обласної лікарні згідно якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має місце : забій передньої частини стінки в ділянці лівого підребір`я має місце гіперемія шкіри розміром 8.5 х 6 мм

Т.1 а.п.17

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2019 року за участю н/л свідка ОСОБА_7 , згідно якого свідок розповів про обставини вчинення злочину відносно потерпілого

ОСОБА_6 Т. 1 а.п.30-34

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2019 року за участю н/л свідка ОСОБА_8 згідно якого свідок розповів про обставини вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_6

Т.1 а.п.41-45

-висновками судово-медичного експерта №367 від 26.07.2019 року, згідно якого в наданій медичній документації у гр. ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран, переломів не описано. Виставлений діагноз забій м`яких тканин черевної стінки не підтверджений об`єктивними даними, тому при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався

Т.1 а. п. 52

- копією журналу відмовлень від госпіталізації №4, згідно з яким ОСОБА_6 , 14.06.2019 року об 23.10 год. відмовився від госпіталізації до лікарні

Т.1 а.п. 54-56

Відтак, аналізуючи досліджені докази, з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 126 КК України вважає правильною.

При цьому суд критично оцінює позицію обвинуваченого, вважаючи її такою, що спрямована на ухилення від відповідальності.

Так, обвинувачений постійно вказує на те, що події мали місце 14.06.2019 року, а не 15.06.2019 року, як було зазначено в першому обвинувальному акті. Подальша зміна обвинуваченням дати на 14.06.2009 року є фальсифікацією справи. Однак, діючі норми КПК Україні надають право прокурору змінити обвинувачення в тому числі і в частині дати вчинення правопорушення, що прокурором і було зроблено. При цьому, обвинувачений ігнорує той факт, що законний представник звернувся до правоохоронних органів із заявою саме 14.09.2019 року, що саме по собі виключає можливість обвинувачувати ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення 15.06.2019 року.

Обвинувачений посилається на висновок медичного експерта , яким не зафіксовано у потерпілого тілесні ушкодження, при цьому ігнорує той факт, що ст. 126 КК України передбачає відповідальність саме за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обвинувачений вказує, на відмінність в показах потерпілого та свідків, в частині того падав чи не падав потерпілий після удару. В той же час, свідки і потерпілий однозначно вказують на факт нанесення удару обвинуваченим потерпілому.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення віднесене до категорії проступків.

Як особа ОСОБА_3 на обліках в нарко- та психдиспансері не перебуває, осудний, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - судом не встановлено

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення правопорушення щодо малолітньої дитини.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ст.126 ч.1 КК України.

Законним представником потерпілого подано цивільний позов, згідно якого вона просить стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Суд погоджується з тим, що внаслідок протиправних дій потерпілому було спричинено моральні страждання, які полягали у відчутті болю, переживанні за свій стан здоров`я, однак, виходячи з вимог розумності та справедливості суд приходить до висновку, що до стягнення підлягає 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При цьому, суд враховує той факт, що потерпілим змінено ім`я по-батькові.

Судом на обговорення виносилося питання про закриття провадження за строками давності, однак, обвинувачений відмовився від закриття провадження з цих підстав, вказуючи на свою непричетність до інкримінованих діянь.

Разом з тим, відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Оскільки з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки, давність не була перервана чи обґрунтовано зупинена, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати та речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.5 ст.74, ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_3 - звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позову - відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1