Номер провадження 1-кп/205/385/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

01 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000044 від 11.01.2024 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинувачених виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та заявили власне клопотання, в якому просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування свого клопотання посилались на те, що будь-яких доказів наявності ризику переховування прокурором до суду не надано та вказаний ризик взагалі відсутній, оскільки останній має постійне місце проживання та реєстрації і усвідомлює відповідальність за переховування від суду. Крім того, посилались на погіршення у ОСОБА_3 стану здоров`я та неотримання будь-якого лікування в умовах попереднього ув`язнення.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи, а доводи сторони захисту про їх недоведеність суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, проти основ національної безпеки України, яке, відповідно до ст. 12 КК, належить до категорії особливо тяжких злочинів, за який Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 12 років, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Погоджується суд й з доводами клопотання прокурора щодо наявності ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчинення цього злочину, оскільки останній хоча раніше і не судимий за вчинення кримінальних правопорушень, однак, виходячи з фактичних обставин даного кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочину, пов`язаного з поширенням інформації про розташування ЗСУ, в умовах збройної агресії рф проти України, суд вважає, що останній, перебуваючи не в місцях попереднього ув`язнення, може продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого виключного запобіжного заходу, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Перевіряючи доводи захисника щодо відсутності ризиків, суд вважає їх спростованими вищевикладеними висновками суду, що вказує на їх необґрунтованість.

Крім того, як неодноразово наголошував суд у попередніх судових рішеннях, в підтвердження погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 стороною захисту не надано жодного доказу, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості зробити будь-які висновки з цього приводу. Так, сторона захисту навіть не зверталась до медичної установи місць попереднього ув`язнення з метою з`ясування стану здоров`я обвинуваченого та чи отримує останній лікування, а тому, відповідно, стороною захисту не подано до суду жодних доказів, які б свідчили про погіршення його стану здоров`я та неможливості останнього перебувати в місцях попереднього ув`язнення.

Підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у суду не має.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 315, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 29 червня 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а для особи, яка тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1