ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/ 1527 /24 Головуючий апеляційної інстанції:
ОСОБА_2 Категорія: продовження запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваної та її захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, на цей час не працюючої, вдова, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 08.02.2025, включно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та запобіжний захід та змінити запобіжний захід, в разі, наявності на це підстав, на більш м`який або встановити розмір застави в разі відсутності підстав для застосування вищевказаного запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри, оскільки стороною обвинувачення не доведено самого факту наявності організованої групи, а також факту причетності ОСОБА_6 до діянь, у вчиненні яких вона підозрюється, а покази свідків з цього питання, вважає у контексті обрання запобіжного заходу такими, що не мають доказового значення і не свідчать про обґрунтованість підозри. Вважає, що свідки, на покази яких посилався суд, не були безпосередньо допитані судом, а тому суд необґрунтовано використав їх показання як доказ.

На переконання захисника, слідчим не надано жодного доказу, які б підтверджували реальність існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. До того ж, вважає, що клопотання має ряд припущень, які не є обґрунтованими, оскільки твердження про наявність корупційних зв`язків у підозрюваного ніяким чином не підтверджено, так як ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вона не притягується до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності за корупційні проступки, а тому, вважає, що відсутні докази, що свідчать про наявність корупційних зв`язків серед правоохоронних органів. Крім того, вважає, що твердження сторони обвинувачення щодо можливості підозрюваною створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину, є припущенням.

Вважає, що сторона обвинувачення лише дублює заявлені в клопотанні про обрання запобіжного заходу доводи, щодо існування ризиків, проте, не наводить нових доводів, що відповідні ризики не зменшились. Тому вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.199 КПК України, оскільки слідчий суддя не звернув уваги на ці порушення та постановив необґрунтоване рішення та не врахував сукупність обставин, які характеризують особу підозрюваної та всупереч вимогам, продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Беручи до уваги, вищенаведене, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Другим слідчим відділом, з дислокацією у м. Харкові, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Згідно матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що протягом липня-грудня 2023 року та в період з грудня 2023 року по червень 2024 року, діючи у складі злочинної організації, незаконно набувала, перевозила, зберігала з метою збуту, а також незаконно збувала особливо небезпечні психотропні речовини, у великих розмірах.

18.06.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, а саме за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК Україні.

18.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК Україні.

19.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

25.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 (справа № 642/5798/23, провадження № 1-кс/642/1962/24) підозрюваній ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 16.08.2024.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2024 (справа № 642/5798/23, провадження № 1-кс/642/2545/24) підозрюваній ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 18.09.2024.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 (справа № 642/5798/23, провадження № 1-кс/642/2950/24) підозрюваній ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 10.11.2024.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 (справа № 643/13109/24, провадження № 1-кс/643/1574/24) підозрюваній ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 18.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001357 від 08.07.2023 до 10 місяців, тобто до 18.04.2025 включно.

10 грудня 2024 до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою, відносно підозрюваної ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що строк дії запобіжного заходу закінчується 18.12.2024, однак завершити досудове розслідування до цього строку не можливо, через особливу складність кримінального провадження та необхідність, зокрема, отримати висновки 12-ти призначених судових експертиз аудіо, - звукозапису; матеріалів, речовин та виробів; судової молекулярно-генетичної експертизи; розсекретити матеріали НСРД та провести їх аналіз, а також аналіз інформації, наданої банками, тощо, а підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Також слідчий посилався на ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли та продовжують існувати, оскільки вважав, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, та також на даний час існують обставини, що об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи вказане клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену їйу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК,яка підтверджується зібраними у сукупності доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.04.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 11.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.06.2024; протоколом добровільної видачі від 01.03.2023; протоколом негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 20.04.2024; висновками експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/12606-НЗПРАП від 15.05.2024; № СЕ-19/121-24/14194-НЗПРАП від 29.05.2024; № СЕ-19/121-24/14194-НЗПРАП від 29.05.2024; № СЕ-19/121-24/16968-НЗПРАП від 18.06.2024; протоколом за результатами проведення НСРД контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12.05.2024 та 15.05.2024; протоколом за результатами проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_15 від 13.05.2024 та 16.05.2024; протоколами тимчасового доступу до речей і документів, а саме інформації, яка перебуває у володінні операторів зв`язку ПрАТ «Київстар, ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл», банківських установ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»; АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»; АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ»; АТ КБ «Приватбанк»; АТ «АКЦЕНТ-БАНК»; АТ «КРЕДОБАНК»; АТ «Райффайзен Банк», тощо; протоколом огляду покупця від 17.06.2024; протоколом добровільної видачі від 17.06.2024; протоколом огляду покупця від 18.06.2024; протоколом добровільної видачі від 18.06.2024; іншими матеріалами кримінального провадження, які в сукупності дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що вона могла скоїти цей злочин.

Крім того, вважав, що відсутні докази, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків встановлених під час обрання запобіжного заходу до ОСОБА_6 , передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваною вчинити дії, направленні на переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки розуміючи можливість призначеного їй покарання остання може вчиняти дії спрямовані на переховування, що в сукупності з її негативним способом життя, що виразився у вчиненні злочину в умовах воєнного стану, введеного на території України та в злочинній співучасті з працівниками Національної поліції України, підтверджує можливість ОСОБА_6 вчиняти дії, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Також слідчий суддя вважав, що виходячи з того, що ОСОБА_6 була достовірно обізнана, що працівники НПУ ОСОБА_10 та ОСОБА_9 порушують присягу поліцейського та основоположні принципи правоохоронної діяльності, їх поведінка порочить звання поліцейського, то співучасть ОСОБА_6 в складі злочинної організації з останніми, у вчиненні злочинів пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, свідчить про нехтування останньою загально прийнятими принципами моралі та людяності, що в сукупності дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 , може продовжити вчиняти інші злочини. Крім того, ОСОБА_6 тривалий час вчинювала злочини в складі злочинної організації, у співучасті з працівниками правоохоронного органу НПУ ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які під час підготовки складу організованої групи до вчинення злочинів, проводили інструктажі про методи та способи ведення досудового розслідування, проведення оперативно-розшукових заходів, негласних слідчих(розшукових) дій, а отже, розуміючи подальший процес досудового розслідування, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, а також шляхом обману та корупційних зв`язків серед правоохоронних органів створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також зазначені слідчим та прокурором обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення доведено наявність вказаних в клопотанні ризиків та з урахуванням того, що органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, які не можливо закінчити до спливу строку тримання під вартою, вважав, що підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено, з огляду на викладене вище, зауваживши при цьому, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку та відповідає характеру і тяжкості діяння, в якому вона підозрюється.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо підстав та мотивів продовження відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України і наявності обґрунтованої підозри, яка підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Характер висунутої ОСОБА_6 підозри, дає достатні підстави вважати, що вона може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, зокрема, є можливість підозрюваною вчинити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, беручи до уваги, що вона підозрюється у вчиненні тяжкі кримінальних правопорушень,перебуваючи на свободі, може продовжити вчиняти інші злочини, беручи до уваги, що вона тривалий час вчинювала злочини в складі злочинної організації, у співучасті з працівниками правоохоронного органу НПУ ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, в тому числі, і шляхом обману та своїх зв`язків серед правоохоронних органів, вчиняти вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від суду або вчинити інший злочин, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. На цьому етапі слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

Слід зазначити, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч ч.2 ст.255; ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК України, згідно підозри.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Фактичні обставини справи, згідно пред`явленої ОСОБА_6 підозри, та вагомість наявних доказів про вчинення нею інкримінованих їй злочинів, які вчинені нею під час дії воєнного стану, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Зазначені обставини і наявність вказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в продовженні раніше обраного щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Крім того, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що на час розгляду вказаного клопотання органом досудового розслідування по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, внаслідок чого, такі обмежувальні заходи є виправданими.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваної щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, об`єктивними відомостями не підтверджені. Питання щодо винуватості або невинуватості на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки такі питання підлягають оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. На теперішній стадії процесу суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту. Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року про застосування щодо підозрюваної за ч.2 ст.255; ч.4 ст.28, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 08.02.2025 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3