Справа № 201/4432/25
Провадження 1-кс/201/1683/2025
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника Марківського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 від 08.05.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку Луганської області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000370, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за фактом того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, та приймав участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території Марківської об`єднаної територіальної громади Старобільського району.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 не пізніше початку січня 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території селища Марківка Старобільського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «Луганської народної республіки», умисно, добровільно зайняв так звану посаду «начальника відділу житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування адміністрації Марківського району Луганської народної республіки», тобто посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора так званої «адміністрації Марківського району Луганської народної республіки», що діє на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Встановлено, що приблизно на початку березня 2023 року, більш точний час з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, громадянин України, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, маючи умисел на участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, а саме на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, зі своїх особистих мотивів погодився на призначення його на посаду голови так званої «територіальної виборчої комісії Марківського району Луганської народної республіки», на якій забезпечував організацію проведення у вересні 2023 року окупаційною адміністрацією РФ на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області так званих «виборів депутатів ради муніципального округу Марківський муніципальний округ першого скликання».

Так, 10 вересня 2023 року, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, виконуючи відведену йому роль голови «територіальної виборчої комісії», спільно з іншими членами «територіальної виборчої комісії» (стосовно яких проводиться досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях), забезпечив організацію та проведення на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, так звані «вибори депутатів ради муніципального округу Марківський муніципальний округ першого скликання.

Також встановлено, що ОСОБА_4 , приблизно на початку 2024 року, більш точний час з об`єктивних причин встановити не виявилось можливим, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, маючи умисел на участь в організації та проведенні незаконних виборів президента російської федерації на тимчасово окупованій території, а саме на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, зі своїх особистих мотивів погодився на призначення його на посаду голови так званої «територіальної виборчої комісії Марківського району Луганської народної республіки», на якій забезпечував організацію проведення у березні 2024 року окупаційною адміністрацією РФ на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, виборів президента Російської Федерації.

Так, у період часу з 15 по 17 березня 2024 року, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, виконуючи відведену йому роль голови «територіальної виборчої комісії», спільно з іншими членами «територіальної виборчої комісії» (стосовно яких проводиться досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях), забезпечив організацію та проведення у березні 2024 року на території Марківської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, незаконних виборів президента Російської Федерації.

Таким чином, громадянин України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у зв`язку із чим 28.11.2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру № 1452 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (філія ГСЦ МВС), ОСОБА_4 на праві приватної власності належать наступний транспортний засіб автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2011, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 27.07.2021 року.

Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має відкриті розрахункові рахунки, по яким здійснюється рух грошових коштів в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) та АТ «Ощадбанк» (, МФО 300465, юридична адреса м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, санкцією якої передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

На підставі ч. 4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали клопотання, слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000370, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за фактом того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, та приймав участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території Марківської об`єднаної територіальної громади Старобільського району.

З матеріалів клопотання вбачається, що 28 листопада 2024 року у даному кримінальному провадженні громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. (а.с.31-44)

Відповідно до відповіді з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-230807/56691 від 08 серпня 2023 року у підозрюваного наявні банківські рахунки в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с.17)

Відповідно до відповіді з АТ «Державний ощадний банк України» від 14 червня 2024 року у підозрюваного наявний банківський рахунок у АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_4 (а.с.18).

Відповідно до відповіді ГСЦ МВС №31/27/14-1452-2740-2025 від 09 квітня 2025 року у власності ОСОБА_4 перебуває автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2011, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 27.07.2021 року (а.с.20).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкцією якої передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді конфіскації майна.

Надані слідчим матеріали підтверджують необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 . На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню клопотання про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт (із забороною відчуження) на автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2011, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 27.07.2021 року, який перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Накласти арешт (з обмеженням права користування та розпорядження) на всі банківські рахунки, які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) та в АТ «Ощадбанк (, МФО 300465, юридична адреса м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 03.08.1996 Марківським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також, грошові кошти, які розміщенні на цих рахунках.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1