Справа № 761/6492/25
Провадження № 1-кс/761/4915/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши заяву потерпілого ОСОБА_4 про відвід слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000204 від 26.10.2020,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_4 про відвід слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000204 від 26.10.2020 року.

Дана заява обґрунтовується тим, що 05.08.2020 заявник звернувся до ТУ ДБР в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак тривалий час уповноваженими особами ТУ ДБР в м. Києві відомості, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не вносилися, у зв`язку з чим ОСОБА_4 був змушений звертатися до слідчого судді зі скаргою.

У подальшому, слідчими Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000204 від 26.10.2020, яке постановою слідчого від 15.12.2022 було закрито. Однак, вказана постанова ухвалою слідчого судді від 25.05.2023 була скасована.

Крім того, заявник вказує, що у ході досудового розслідування слідчий проявляв упередженість та неефективність, оскільки, знаючи про наявність двох кримінальних проваджень - №0000204 від 26.10.2020 та №0000815 від 19.10.2023, останній не виконав вимоги ст. 217 КПК України.

У той же час, 25.10.2021 ухвалою слідчого судді про продовження строку досудового розслідування слідчим вказано чіткий перелік слідчих дій, які необхідно виконати останньому в рамках даного провадження.

Також ухвалою суду від 25.05.2023 орган досудового розслідування зобов`язано вжити належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Разом з тим, 30.01.2024 заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого із клопотанням про проведення слідчих та процесуальних дій. Так, листом від 06.03.2024 слідчий ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 повідомив заявника, що 13.02.2024 матеріали досудових розслідувань №0000204 від 26.10.2020 та №0000815 від 19.10.2023 об`єднані прокурором в одне провадження під номером №0000204 від 26.10.2020 року.

Водночас, останній відмовив заявнику у задоволенні клопотань про проведення слідчих та процесуальних дій, посилаючись на не набуття ОСОБА_4 статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000815 від 19.10.2023 року. Крім того, слідчим залишено без розгляду клопотання ОСОБА_4 про проведення слідчих дій вже у провадженні №0000204 від 26.10.2020 року.

Таким чином, фактично слідчий самоусунувся від здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000204 від 26.10.2020, оскільки жодних слідчих дій з моменту внесення відомостей до ЄРДР не проведено, заявлені потерпілим клопотання відхилені або залишені без розгляду, більше того, 30.09.2024 повторно виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка скасована постановою прокурора 24.10.2024 року.

Однак, продовжуючи протиправну бездіяльність, ігноруючи вимоги ухвал слідчих суддів та доводи постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження, за відсутності достатніх підстав слідчий ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 втретє виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000204 від 26.10.2020 року.

Враховуючи, що таке рішення слідчого є незаконним, ухвалою слідчого судді від 03.02.2025 таку постанову було скасовано.

Також заявник зазначив, що слідчий ОСОБА_5 з метою створити видимість виклику його, як потерпілого у кримінальному проваджені №0000204 від 26.10.2020, для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування надсилав повістки на 07.12.2024 та 14.12.2024 за неправильною адресою, а у подальшому написав рапорти на ім`я керівника про неявку його для допиту. Відтак, і в даному випадку слідчий ОСОБА_5 викривив фактичні обставини.

Таким чином, прийняття трьох незаконних рішень про закриття кримінального провадження, незаконна бездіяльність, що полягає у не виконанні вказівок прокурора та суду щодо проведення слідчих дій, неналежний розгляд клопотань потерпілого, невиконання передбаченого ст. 9 КПК України обов?язку щодо дослідження обставин кримінального провадження, дають безсумнівні підстави стверджувати про упередженість слідчого ОСОБА_5 , що, на переконання заявника ОСОБА_4 , є наслідком для його відводу від подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000204 від 26.10.2020 року.

Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву про відвід слідчого ОСОБА_5 підтримав та просив задовольнити із зазначених у ній підстав. Зазначив, що слідчий не провів жодної слідчої дії, не виконав вказівки прокурора, виніс 2 незаконні постанови про закриття провадження.

Слідчий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового засідання, на неодноразові виклики до суду не прибув. Жодних клопотань чи заяв, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не надсилав.

Враховуючи, що слідчий повідомлявся належним чином, своїм правом на участь у судовому розгляді заяви про його відвід не скористався, клопотань до суду не направляв, слідча суддя прийшла до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності слідчого ОСОБА_5 .

Вислухавши думку заявника ОСОБА_4 , ретельно дослідивши заяву про відвід та долучені до неї матеріали, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Як встановлено у ході судового розгляду заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_5 , Другим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000204 від 26.10.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 172 КК України.

Досудове розслідування проводиться слідчим Другого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 , який, на думку заявника, самоусунувся від здійснення досудового розслідування даного провадження, приймав незаконні рішення про закриття кримінального провадження, вчиняв незаконну бездіяльність, що полягає у не виконанні вказівок прокурора та суду щодо проведення слідчих дій, неналежно розглядав клопотання потерпілого, не виконував вимоги ст. 9 КПК України в частині обов?язку щодо дослідження обставин кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, при цьому, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій,

Приписами ч. 5 ст. 38 КПК України закріплено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Більше того, ст. 40 КПК України встановлено обов`язок слідчого виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, у ній наведені обставини, які давали достатні підстави заявнику ОСОБА_4 для обґрунтованого сумніву в неупередженості слідчого ОСОБА_5 , який упродовж тривалого періоду здійснення досудового розслідування не провів необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин вчинення правопорушення стосовно заявника, не виконував вказівки процесуального керівника, необґрунтовано виносив постанови про закриття кримінального провадження без посилання на слідчі та процесуальні дії, проведені в рамках даного провадження, та докази з їх аналізом, які б дали слідчому підстави дійти висновку про необхідність закриття провадження.

Так, ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого чи прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретної особи у провадженні, тобто чи виявляє ця особа упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечувала особа відсутність будь-яких сумнівів у її безсторонності. Особиста безсторонність презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного учасника кримінального провадження, позиція особи, яка це стверджує, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначені обставини вимагають створити такі умови, які б гарантували відсутність в учасників кримінального провадження сумнівів щодо об`єктивності і неупередженості слідчого, який здійснює досудове розслідування.

За наведених обставин вбачається, що сумніви заявника ОСОБА_4 в неупередженості слідчого не є вочевидь необґрунтованими.

З наданих ОСОБА_4 документів вбачається, що перед тим як звернутись до слідчої судді із заявою про відвід слідчого, заявник звертався до слідчого із клопотаннями про проведення слідчих та процесуальних дій, які б сприяли встановленню обставин вчинення описаних у заяві про злочин діянь. Однак у задоволенні таких клопотань було відмовлено або такі клопотання залишалися слідчим без розгляду.

Таким чином, дану заяву заявник ОСОБА_4 подав до суду, вичерпавши інші можливості для забезпечення дотримання слідчим завдань кримінального провадження, яке, на думку заявника, умисно затягується.

У той же час варто зазначити, що потерпілий у кримінальному провадженні має обмежені права у порівнянні зі стороною обвинувачення чи стороною захисту права та можливості у збиранні доказів, а ініціювання потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Тобто можливості потерпілого обмежені необхідністю звернення з клопотаннями про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку з чим, законодавцем для забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, покладено такий обов`язок на сторону обвинувачення.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України» заяви №76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Разом з цим, слідча суддя нагадує, що інститут відводу у кримінальному провадженні закріплений в главі 3 КПК України містить чітку правову конструкцію «існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості». Тобто системний аналіз положень чинного законодавства у сукупності з послідовною практикою ЄСПЛ приводить до висновку, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт упередженості з боку слідчого, прокурора, судді - достатньою підставою є навіть «обґрунтовані сумніви» у наявності такої упередженості.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, слідчим не надано будь-яких заперечень на доводи заявника ОСОБА_4 , водночас, на думку слідчої судді, з урахуванням усіх обставин даного конкретного кримінального провадження, тверджень ОСОБА_4 і доказів наданих ним у їх сукупності - сумніви заявника не можуть вважатись завідомо безпідставними чи необґрунтованими.

При цьому, слідча суддя не визнає наявність упередженості слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 як доведений факт, водночас приходить до думки, що з врахуванням вищевикладеного сумніви ОСОБА_4 можуть бути визнані «розумними» в очах стороннього незацікавленого спостерігача - що само по собі вже є підставою для задоволення заяви про відвід.

На підставі наведеного, з метою уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості слідчого під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, слідча суддя вважає, що заява ОСОБА_4 про відвід слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000204 від 26.10.2020 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 38, 40, 77, 80, 81, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.

Відвести від участі у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000204 від 26.10.2020, слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 .

Копію ухвали направити для виконання до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 14 березня 2025 року о 11 год. 25 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1