ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2210/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001608, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Кодня Житомирського району Житомирської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, вдови, маючої на утриманні малолітню дитину 2013 р.н., неофіційно працюючої кравцем, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва, у відповідності до вимог ст. ст. 291, 302 КПК України, надійшло вказане кримінальне провадження.

При цьому до обвинувального акту з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, додані: письмова заява обвинуваченої ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування. Також вказана заява обвинуваченої ОСОБА_2 містить відомості щодо беззаперечного визнання останньою своєї винуватості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України, і тому підлягає задоволенню.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено наступне.

16.07.2024 у справі № 753/11596/24, провадження №3/753/4319/24 Дарницьким районним судом міста Києва винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. в дохід держави та направлено останнього як особу, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до Управління соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 11.

В подальшому, 19.09.2024 о 21 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Литвинського 12 біля 4 під`їзду працівники поліції Дарницького УП ГУНП у м. Києві вручили під розписку ОСОБА_2 копію постанови Дарницького районного суду міста Києва від 16.07.2024 у справі № 753/11596/24, провадження №3/753/4319/24, роз`яснили про необхідність проходження програми для кривдників за вказаною постановою суду та явки до Управління соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 11, каб. 222, протягом 3 (трьох) робочих днів для проходження програми для кривдників, попередили про кримінальну відповідальність в разі ухилення від проходження програми для кривдників.

Так, з 22.09.2024 і по теперішній час, ОСОБА_2 , являючись особою, до якої постановою Дарницького районного суду міста Києва від 16.07.2024 у справі № 753/11596/24, провадження №3/753/4319/24 застосовано захід у виді проходження програми для кривдників, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи проінформованою про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження програми для кривдників жодного разу не прибула для її проходження, не зважаючи на те, що була належним чином повідомлена про необхідність прибуття уповноваженими на те органами, при цьому маючи реальну можливість її проходження, за відсутності поважних причин, умисно ухилилась від неї.

Таким чином, ОСОБА_2 умисно ухилилась від проходження програми для кривдників, будучи особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто скоїла кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Обираючи обвинуваченій міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину визнала у повному обсязі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які би обтяжували покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом також враховуються і дані про особу ОСОБА_2 , яка неофіційно працює, вдова, має на утриманні малолітню дитину, судимостей не має, на спеціальних обліках не перебуває.

При цьому суд враховує положення ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене суд вважає, що покарання у виді обмеження волі, яке полягає в триманні засудженого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу, не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, та не буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної.

Разом з тим, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання у виді пробаційного нагляду у межах, встановлених санкцією статті, з покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371, 381-382 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

Згідно ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_2 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме: розписку - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим - з дня отримання копії вироку.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя