УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Херсоні клопотання начальника відділу № 34 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про застосування покарання за наявності двох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив :

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшло клопотання начальника відділу № 34 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ( далі по тексту - Центр пробації) про застосування покарання за наявності двох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що на обліку Центру пробації перебуває ОСОБА_3 , засуджений 02.03.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке ухвалою Приморського районного суду м. Одеси замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт. Під час виконання вироку суду, 19.11.2024 року, на адресу Центру пробації надійшов вирок Херсонського апеляційного суду від 22.10.2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., які відповідно до ч.3 ст. 72 КК України - виконувати самостійно. Однак, при винесенні вироку від 22.10.2024 року не вирішено питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків, а саме: не вирішено, яким чином виконувати покарання, призначене ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 08.04.2024. Просить вирішити питання щодо застосування покарання за наявності двох вироків.

Представник Органу пробації надала суду заяву, в якій просить здійснювати судове провадження за їх відсутності, подання підтримує в повному обсязі.

Прокурор надав заяву, відповідно якої просить розгляд подання проводити без його участі, проти задоволення подання Органу пробації заперечує, оскільки суд під час виконання вироків не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків та питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого.

Засуджений ОСОБА_3 про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, судове засідання ухвалено проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Південноукраїнська виправна колонія» №83, однак в призначений час на зв`язок не вийшли.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Дослідивши надані суду матеріали в обґрунтування заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.539 та п.11 ст.537 КПК України орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71КК України(п. 25 ППВСУ від 24.10.2003 р. N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2023 року вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Вирок набрав законної сили 03.04.2023 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 08.04.2024 року засудженому ОСОБА_3 замінено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, призначене вироком Приморського районного суду м. Одеса від 02.03.2023 року на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Ухвала набрала законної сили 16.04.2024 року

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 02.03.2023 року у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. та за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки та штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_3 , від відбування покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два роки), встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації прозміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Вироком Херсонського апеляційного суду від 22.10.2024 року, вирок від 22.11.2023 року в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді 2 ( два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки та штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., які відповідно до ч.3 ст.72 КК України - виконувати самостійно.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч.ст.537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п.10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст. ст.537,539 КПК України, у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 року. (наразі ст. 71 КК України) не було вирішено.

Так, у порядку, передбаченому розділом VIII КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися ст.71КК України та призначити за правилами цієї статті покарання шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а остаточне покарання повинно бути більшим, ніж призначене за кожним з вироків окремо.

Отже, застосування в даному випадку щодо засудженого вимог ст. ч. 4 ст. 70 КК України, може зачіпити суть вироку, а застосування ст.ст. 71, 72 КК України (з урахуванням заміни штрафу на громадські роботи) - погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

ухвалив:

У задоволенні клопотання начальника відділу № 34 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про застосування про застосування покарання за наявності двох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1