Справа № 182/6253/24
Провадження № 1-кс/0182/1098/2024
У Х В А Л А

Іменем України

09.12.2024 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000071, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на речі вилучені в ході обшуку, проведеного 22.10.2024 р., за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: штани чорного кольору та футболка чорного кольору; кросівки чорного кольору; мобільний телефон «IРhone» 11, сірого кольору; мобільний телефон «IРhone» 13, синього кольору, які перебувають у камері схову ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування.

В клопотанні зазначено, СВ ВП №2 Нікопольським районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Відповідно до обставин викладених у клопотанні, 14.09.2024 приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи у дворі будинку № 32 по вулиці Г. Тикви у м. Покров Дніпропетровської області, група невстановлених осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинили хуліганські дії, зокрема пошкодили припаркований у дворі автомобіль «Renault Master III», 2017 року випуску VIN код НОМЕР_1 та спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 14.10.2024 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання речових доказів, а саме: одягу, в якому був одягнений останній в момент вчинення злочину та знаряддя вчинення злочину - складного ножа. 22.10.2024 р. в ході проведення обшуку в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: штани чорного кольору та футболка чорного кольору, кросівки чорного кольору, мобільний телефон «IРhone» 11, сірого кольору, мобільний телефон «IРhone» 13, синього кольору. Постановою слідчого 22.10.2024 р. вилучені в ході огляду речі визнані речовими доказами.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, мотивуючи це тим, що в ході огляду були вилучені речі можуть містити на собі сліди вчиненого злочину, визнанні речовими доказами, а тому необхідно накласти арешт на майно для збереження речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні.

Перевіривши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором обґрунтовано належним чином заявлене клопотання та воно підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 4) можливість спеціальної конфіскації майна; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого і третіх осіб.

Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та н.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

В обґрунтування клопотання слідчому-судді надано витяг з ЄРДР 17.09.2024 року з якого вбачається, що розпочато кримінальне провадження за № 0000071 за фактом повідомлення про те, що 14.09.2024 приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , група невстановлених осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинили хуліганські дії, зокрема пошкодили припаркований у дворі автомобіль «Renault Master III» за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України (а.п. 3). Ухвалою від 14.10.2024 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання речових доказів, а саме: одягу, в якому був одягнений останній в момент вчинення злочину та знаряддя вчинення злочину - складного ножа.(а.п.8). 22.10.2024 р. в ході проведення обшуку в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: штани чорного кольору та футболка чорного кольору, кросівки чорного кольору, мобільний телефон «IРhone» 11, сірого кольору, мобільний телефон «IРhone» 13, синього кольору (а.п.10-12). Вищевказані речі визнані постановою слідчого від 22.10.2024 речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. З клопотання вбачається, що вилученні речі а саме : штани чорного кольору, футболка чорного кольору, кросівки чорного кольору, можуть мати відношення до даного кримінального провадження, так як можуть містити на собі сліди вчиненого злочину, оскільки могли перебувати на особі причетній до злочину, а складний ніж міг бути використаний як знаряддя злочину, а тому очевидно, що вони відповідають критеріям визначеним ст.. 98 КПК України і саме на відшукання цих речей слідчим суддею надано дозвіл на обшук. За таких обставин, відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя зобов`язаний накласти арешт на зазначені речі.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і інтереси власника майна, враховуючи що арешт майна носить тимчасовий характер.

Щодо накладення арешту на вилученні мобільні телефони, то в цій частині клопотання слід відмовити виходячи з наступного. З клопотання та наданих документів вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку з метою вилучення речей, а саме: одягу у якому могла перебувати особа причетна до злочину та знаряддя вчинення злочину ніж. В той час під час обшуку, крім одягу та ножа, були вилучені мобільні телефони, які не мають жодного відношення до даного кримінального провадження,не є предметом чи знаряддям вчинення злочину, а формальне визнання постановою слідчого їх речовим доказам не може бути підставою для накладення арешту, оскільки вони не відповідають критеріям ст.. 98 КПК України. За таких обставин безпідставне накладення арешту на вказані речі обмежить законні права їх власника, що є недопустимим.

Відповідно до ст. 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які вилучені слідчим прокурором, здійснюється стороною обвинувачення у порядку встановленому КМУ.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000071, яке вилучене в ході обшуку проведеного 22.10.2024 р. за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке зберігається в камері схову речових доказів ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області:

- штани чорного кольору та футболка чорного кольору, які упаковано до спец пакету PSP 4317160;

- кросівки чорного кольору, упакований до спец-пакету WAR 708226;

- складний ніж, упакований до спец-пакету SUD 2079750.

В іншій частині клопотання відмовити.

Тимчасово вилученні речі, а саме: мобільний телефон «IРhone» 11, сірого кольору упакований до спец-пакету SUD 2079749; мобільний телефон «IРhone» 13, упакований до спец-пакету SUD 2079791 повернути особі у якої вилучено.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1