Справа № 444/2015/24
Провадження № 1-кс/444/862/2024
УХВАЛА

слідчого судді

31 грудня 2024 року м. Жовква

Слідчий суддя Жовківського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , її представників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчої ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 подану її представником адвокатом ОСОБА_4 на постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 26.09.2024 р., -

ВСТАНОВИВ :

Скаржник звернувся до слідчого судді та просить скасувати постанову від 26.09.2024 року старшої слідчої СВ ВП № 2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівської області майора поліції ОСОБА_6 , погоджену прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000228 від 08.05.2024р., за ч. 1 ст. 369 КК України.

В обґрунтування поданої скарги покликався на те, що ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228 від 08.05.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України за фактом надання ОСОБА_3 неправомірної винагороди в розмірі 500 доларів США працівнику прикордонної служби за безперешкодний перетин державного кордону.

З відповіді ВП №2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області за вих. № 1127252024 від 10.12.2024 на адвокатський запит стало відомо, що органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 12.09.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та 26.09.2024 року оголошено її в розшук і зупинено досудове розслідування, однак відповідних доказів до відповіді не надано.

Повідомлення від 12.09.2024 про підозру ОСОБА_3 офіційно вручено 23.12.2024 р. о 14:42 год., про що міститься її особистий підпис, отже тільки з цієї дати вона набула статусу підозрюваної.

Зазначає, що з оскаржуваною постановою ознайомився лише 23.12.2024 р., а тому строк на подачу скарги не закінчився і скарга подається у 10-денний строк, з моменту коли особа дізналась про порушене своє право.

Постанову слідчої від 26.09.2024 про зупинення досудового розслідування вважають незаконною та такою яка підлягає безумовному скасуванню, з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, тільки з відповіді ВП №2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області за вих. № від 10.12.2024 на адвокатський запит стало відомо, що 12.09.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Письмового вручення повідомлення в день його складання або протягом 24 годин не відбулось, про що відсутній підпис, дата і час в графі «Підозрюваний». Також, ОСОБА_3 не затримувалась і не доставлялась до відділу поліції, хоча органу досудового розслідування достеменно відомо, що вона зареєстрована і постійно проживає в місті Харкові, де працює на державній службі.

Повідомлення від 12.09.2024 про підозру ОСОБА_3 офіційно вручено тільки 23.12.2024 о 14:42 год., про що міститься її особистий підпис, отже тільки з цієї дати остання набула статусу підозрюваної.

Враховуючи ці обставини, офіційно не набувши статусу підозрюваної особи, станом на день зупинення досудового розслідування - 26.09.2024 року, слідча не мала права зупиняти це розслідування, оскільки не здійснила жодних слідчих та оперативно- розшукових заходів щодо встановлення цієї особи, з метою вручення такого повідомлення.

Звертає увагу, що в мотивувальній частині двох окремих постанов від 26.09.2024 про оголошення підозрюваної в розшук та зупинення досудового розслідування повністю (слово в слово) аналогічні.

Окрім того, в оскаржуваній постанові від 26.09.2024 про зупинення досудового розслідування навіть не зазначено про оголошення підозрюваної в розшук, а йде тільки посилання, що проведені всі слідчі/розшукові дії щодо встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_3 , тому ці обставини спростовуються наступним.

Вказує, що з постанови від 26.09.2024 про зупинення досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_3 є уродженкою м. Харкова та жителька цього міста: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою слідчою дійсно тричі направлялися повістки, однакими доказами підтверджено, що ОСОБА_3 не отримала повісток про виклик та від отримання не відмовлялась, а тому активні бойові дії міста Харкова могли ускладнити вручення повісток, які скеровувались тільки до відділення Укрпошти.

Також зазначає, що матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_3 від 25.09.2024, з медичним висновком, в якій остання повідомляє слідчу, що не може з`явитись на виклик з 25 по 30 вересня 2024, бо з 25.09.2024 перебуває на лікарняному. На даній заяві міститься резолюція самої слідчої ОСОБА_6 датована 26.09.2024, про долучення цієї заяви до матеріалів кримінального провадження. Ці обставини суперечать доводам, викладених в постанові слідчої від 26.09.2024 про оголошення підозрюваної в розшук і зупинення досудового розслідування, оскільки про причини не явки підозрюваної на 25.09.2024 слідчій було достеменно відомо, однак цю інформацію вона не виклала в своїй постанові.

Крім цього, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження є доручення слідчої за вих. № 347/42/8/24 від 26.09.2024 про встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 жительки АДРЕСА_1 , в якій міститься незрозуміла резолюція датована 01.10.2024р. Отже, 26.09.2024 слідча дає доручення оперативним працівникам про встановлення місцезнаходження підозрюваної і не дочекавшись його виконання, в цей же день приймає рішення оголосити останню у розшук і зупинити досудове розслідування, що спростовує доводи слідчої, викладені в оскаржуваній постанові щодо розшуку останньої.

Також вказує, що з 29.11.2002 року ОСОБА_3 зареєстрована і постійно проживає зі своєю малолітньою донькою за вказаною вище адресою. Ця квартира належить останній на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02.11.2002 року. Окрім того, навіть в резолютивній частині клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу від 10.12.2024 зазначена наступна фраза: «1. Застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживає в приміщенні квартири в АДРЕСА_1 ». Ці обставини підтверджують, що понад 20 років підозрювана володіє цією квартирою, в якій проживає зі своєю донькою і не змінювала адресу своєї реєстрації та проживання, а тому постає логічне запитання: Чи виконувалось оперативними працівниками доручення слідчої щодо її пошуку і яким чином остання уникала від слідства?

Крім цього зазначає, що з трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що з 16.02.2023 по 09.08.2024 роки вона обіймала посаду начальника відділу юридичного забезпечення Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. З 12.08.2024 по теперішній час обіймає посаду головного спеціаліста Східного міжрегіонального відділу Державної регуляторної служби України, з місцем дислокації м. Харків. Вважає, що такі докази обґрунтовано підтверджують, що ОСОБА_3 понад 20 років на постійній основі прописана і проживає за однією адресою, працює в місті Харкові на державній службі та не переховується від органу досудового розслідування. Вважає, що при фактичному проживанні за адресою реєстрації понад 20 років і офіційному працевлаштуванню на державній службі, не отримані повістки про виклик - не давали жодних підстав для оголошення ОСОБА_3 в розшук, оскільки такі повістки могли бути скеровані на офіційну поштову або електронну адресу місця роботи останньої, однак таких дій здійснено не було.

Також зазначає, що з відповідей Державної прикордонної служби вбачається, що з 15.05.2024 по теперішній час підозрювана не перетинала державний кордон і перебувала на території України, тобто в м. Харкові за адресою свого проживання і реєстрації.

Крім цього просить врахувати, що як тільки стало відомо захиснику про наявність повідомленої підозри і оголошення в розшук, одразу 15.12.2024 на адресу Жовківського районного суду Львівської області та слідчої ОСОБА_8 окремо скеровані заяви, в яких повідомлялось, що ОСОБА_3 та її захисник готові прибути до відділу поліції та суду, з метою проведення всіх необхідних слідчих і процесуальних діях, а також участі в судових засіданнях. Добровільна явка підозрюваної до суду також підтверджується заявою ОСОБА_3 від 23.12.2024, з доказами про вручення через канцелярію суду та її особиста присутність в двох судових засіданнях: щодо розгляду скарги на дії слідчої та клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Зазначає, що його думку жодних підстав для оголошення ОСОБА_3 у розшук у слідчого не було, оскільки місцезнаходження ОСОБА_3 органу досудового розслідування відоме, докази перебування ОСОБА_3 за межами України у органа досудового розслідування відсутні, і остання перебуває на державній роботі.

Вказує, що слідчою не вживались такі заходи як грошове стягнення або примусовий привід ОСОБА_3 до слідчого.

Таким чином, зазначає, що неявка на повістку про виклик (які не отримувались ОСОБА_3 і вона не відмовлялась від такого отримання), не є обґрунтованою підставою для оголошення особи в розшук, що стало підставою для прийняття слідчою незаконної постанови про зупинення досудового розслідування.

Зазначає, що у слідчої були відсутні підстави для зупинення досудового розслідування і таке слідчою здійснено штучно.

Вказує, що оскаржувана постанова про зупинення досудового розслідування є не вмотивована.

В матеріалах кримінального провадження відсутні докази скерування оскаржуваної постанови стороні захисту, що вже є порушенням права підозрюваної на захист.

Вказує, що неповідомлення сторони захисту щодо зупинення досудового розслідування позбавляє права на вчасне звернення до слідчого судді за судовим контролем, та таке право з`являється у сторони тільки тоді, коли сторона дізнається про існування такої постанови. В порушення вимог чинного КПК України, Конституції України та Конвенції, неповідомлення сторони захисту відповідно до вимог ст. 280 КПК України про зупинення досудового розслідування є приховуванням досудового розслідування від контролю судді, позбавлення права особи на вчасне зверненні зі скаргою на відповідну постанову до слідчого судді. Тобто вважає, що невиконання слідчим вимог КПК України, які, зокрема, згідно з ч. 4 ст. 280 КПК України полягають у повідомленні сторони захисту про зупинення досудового розслідування, є окремою підставою для скасування постанови про зупинення досудового розслідування. Таким чином, вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідча формально підійшла до її складання, належним чином не виконала вимоги КПК України, мотиви прийняття рішення про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні носять формальний характер, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

ОСОБА_9 та її захисники в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в ній.

ОСОБА_3 в судовому засіданні на запитання слідчого судді повідомила, що дійсно вона надала свій мобільний телефон слідчій ОСОБА_10 , однак жодних телефонограм, повідомлень чи якихось документів вона не отримувала від слідчої. Дійсно слідча їй дзвонила, запрошувала на каву.

Слідча ОСОБА_10 в судовому засіданні вимоги скарги заперечила та пояснила, що нею здійснюється розслідування даного кримінального правопорушення. Під час розслідування нею вживалися усі заходи з метою належного виклику ОСОБА_3 на слідчі дії, зокрема направлялися неодноразові повідомлення як за місцем проживання ОСОБА_3 так і за місцем її праці, також давилися віповідні доручення оперативним працівникам, а також викликалася через засоби телефонного зв`язку, додатки ватцап, месенджер. Вказує, що неодноразово спілкувалася особисто з ОСОБА_11 та її захисником ОСОБА_12 в телефонному режимі, направляла в додаток Ватцап відповідні процесуальні документи, виклики. Однак ОСОБА_3 усіма засобами ухилялася від прибуття до слідчого, змінювала роботу, не отримувала поштову кореспонденцію, відмовилася від послуг захисника ОСОБА_12 та вчиняла різні дії з метою уникнення явки до слідчого, отримання підозри.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволені скарги відмовити, вважає, таку безпідставною.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228 від 08.05.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України за фактом надання ОСОБА_3 неправомірної винагороди в розмірі 500 доларів США працівнику прикордонної служби за безперешкодний перетин державного кордону.

12.09.2024 року, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та 26.09.2024 року оголошено її в розшук і зупинено досудове розслідування.

Постановою від 26.09.2024 року слідчою ОСОБА_6 зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000228 від 08.05.2024р., за ч. 1 ст. 369 КК України. Така постанова погоджена прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розслідування в період часу з 08.05.2024 року по 12.09.2024 року до ОСОБА_3 , особисто слідчою на її мобільний номер НОМЕР_1 , (який остання добровільно вказала 08.05.2024 року на ПП «Рава-Руська» під час встановлення анкетних даних особи), здійнювались неодноразові телефонні дзвінки з приводу виклику її для свідчень у відділ поліції.

Слідчий суддя критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 , що слідча її в телефонних дзвінках запрошувала на каву, та вважає такі надані з метою введення слідчого суддю в оману, оскільки жодні підстави для такого не наведено і зрештою сама переписка між слідчою та ОСОБА_3 свідчить про інше.

12.09.2024 року за погодженням з прокурором ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Цього ж дня слідчою здійснено сканкопії документів, а саме пам`ятки підозрюваної, повідомлення про підозру ОСОБА_3 та три повістки про виклик останньої до відділу поліції, а саме на 19.09.2024 року, 23.09.2024 року та 25.09.2024 року та відправленні у мережі «Ватсап» ОСОБА_3 де остання їх переглянула, що стверджується скріншот із телефону слідчої.

Крім цього, слідча на прохання ОСОБА_3 яке міститься в зазначеній вище переписці, відправила всі зазначені документи через Укрпошту 12.09.2024 року за адресою АДРЕСА_2 , цінним листом з описом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 про факт складання відносно неї письмового повідомлення про підозру було відомо з моменту його погодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК, особа викликається зокрема шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Окрім цього слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження містяться докази того, що 23.09.2024 року на мобільний номер слідчої в мережі «телеграм» надійшла адвокатська угода від адвоката ОСОБА_13 , яка була укладена ще 15.09.2024 року між останньої та ОСОБА_3 для захисту останньої, що в свою чергу підтверджує факт відомостей ОСОБА_3 що їй погоджено підозру. Також слідчою було здійснено телефонний дзвінок до адвоката та повідомлено про факт прибуття ОСОБА_3 на 19.09.2024 року, 23.09.2024 року та 25.09.2024 року згідно повісток та направлено через відповідні мобільні додатки такі повістки.

19.09.2024 року, 23.09.2024 року та 25.09.2024 року згідно повісток ОСОБА_3 до слідчої не прибула, про що слідчою складені відповідні рапорта.

Також з рапорту О/У СКП ВП №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області від 26.09.2024 року вбачається, що оперативним шляхом встановити місцезнаходження ОСОБА_3 не представилось можливим.

Слід також зазначити, що слідчою вживалися і інші заходи з метою вручення повістки про виклик до слідчого, зокрема за вказаним ОСОБА_3 місцем роботи, однак із відповіді вбачається, що ОСОБА_3 станом на день надання відповіді за вказам місцем роботи більше не працює, звільнена за згодою сторін, хоча сам запит від слідчої надійшов в той час як ОСОБА_3 працювала за вказаним місцем роботи.

Враховуючи вищенаведене слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_3 достовірно знала про факт складання відносно неї письмового повідомлення про підозру, про те умисно не прибувала в відділ поліції.

Згідно з частиною 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Під час судового контролю при розгляді скарг на постанови про зупинення досудового розслідування перевіряється: 1) наявність передбачених законом підстав для такого зупинення, 2) здійснення до моменту зупинення всіх необхідних та можливих слідчих (розшукових) дій; 3) формальна відповідність нормам КПК процесуального рішення про зупинення.

Статтею 280 КПК України передбачено підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 280 КПК України).

Системне тлумачення норм статей 280, 282 КПК України говорить, що процесуальний інститут зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні запроваджений для випадків неможливості здійснення будь-яких процесуальних дій, й при цьому не вимагається здійснити до моменту зупинення абсолютно всі слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії.

При цьому, прийняття рішення про необхідність проведення тих чи інших слідчих/процесуальних дій під час досудового розслідування перебуває в межах дискреційних повноважень слідчого/прокурора, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності (ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України).

Статтею 110 КПК України встановлено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймаєтьсяу формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складаєтьсяз: 1)вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Так, постанова слідчої від 26.09.2024 відповідає вимогам ст. 110 КПК України та містить достатннє обґрунтування зупинення провадження у кримінальному провадженні № 0000228 від 08.05.2024 р. за ч. 1 ст. 369 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Таким чином, наведені захисником обставини не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови, на думку слідчого судді, скарга подана з метою закриття кримінального провадження та подальшого уникнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Отже, слідчий суддя прийшов до переконання, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про зупинення досудового розслідування від 26.09.2024 р.слід відмовити.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. 21, 22, 93, 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3 подану її представником адвокатом ОСОБА_4 про скасування постанови від 26.09.2024 р. старшої слідчої СВ ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , яка погоджена прокурором Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000228 від 08.05.2024 р. за ч. 1 ст. 369 КК України - відмовити.

Матеріали кримінального провадження за № 0000228 від 08.05.2024 р. за ч. 1 ст. 369 КК України - повернути слідчому для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

слідчий суддя ОСОБА_1