Справа №212/9915/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000668 від 22.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який зарахований у розпоряджання командира військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , будучи зарахованим в розпоряджання командира військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999 року, 22 січня 2024 року був відсутнім під час перевірки особового складу, тобто не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 , командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_3 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, солдат ОСОБА_3 3 жовтня 2024 року добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення).

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК, оскільки, будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, що було вчинено в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ст. 407 ч. 5 КК, визнав повністю, вказуючи, що він дійсно проходив службу в ЗСУ у військовій частині НОМЕР_2 , під час якої отримав поранення та тривалий час лікувався. Однак в подальшому після проходження лікування взимку 2023-2024 років вирішив не повертатись до ВЧ № НОМЕР_2 , оскільки боявся за своє життя та здоров`я. Отже, він вирішив не з`являтись для продовження служби в січні 2024 року. З того часу мешкав за місцем своєї реєстрації. Однак згодом вирішив повернутись добровільно для продовження несення служби, внаслідок чого опинився у ДБР. Згодом він також хотів пройти ВЛК. Натомість, ані пройти ВЛК, ані повернутись на службу до лав ЗСУ з рештою він не зміг. Таким чином тривалий час потім не з`являвся до суду, внаслідок чого був затриманий працівниками внутрішньої служби правопорядку в м. Києві, де він був у свого товариша, які доставили його до суду. Свою провину визнає повністю та кається у скоєному.

Суд зазначає, що у зв`язку із безсумнівним та добровільним визнанням у повному обсязі ОСОБА_3 своєї провини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо нього з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у випадку визнання ним змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю його заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Отже, суд дійшов переконання, що провина ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану, як військовослужбовця, була доведена повною мірою зібраними по справі доказами у їх сукупності поза розумним сумнівом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК є тяжким злочином, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд вказує, що обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є його з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання винного, відсутні.

При цьому ОСОБА_3 не одружений, не судимий в силу ст. 89 КК Українита за місцем несення служби характеризується посередньо.

Також обвинувачений має низку захворювань, зокрема, пов`язаних із проходженням ним військової служби.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції від 27 січня 2023 року) існує заборона для суду при засудженні за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчинених в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, в разі призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, в частині можливості прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином при призначенні обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України в суду відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75, 76 КК України, внаслідок чого обвинуваченому на підставі встановлених обставин справи слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті кримінального закону, враховуючи обставини справи та особу винного, оскільки винний, достовірно знаючи порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, будь-яких дій з приводу повернення на військову службу не вживав, що вказує на нехтування ним вимогами військової дисципліни, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так іншими військовослужбовцями.

Керуючись ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуванням в умовах кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного відбування покарання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1