КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2493/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року задоволено частково клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000024 від 30.01.2024, вилучене 11.12.2024 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

мобільний телефон «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , із картою мобільного оператора «Київстар»;

мобільний телефон Iphone 13 Pro MAX» IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 ;

ключ металевий із синім магнітним замком та пластиковим зеленим брелком, на якому міститься напис «95»;

грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 274 купюри що в загальній сумі становить 27400 доларів США.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненнями у яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомилася 27.02.2025 року, а подана апеляційна скарга 03.03.2025 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

З долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання майна речовим доказом вбачається, що в ній не зроблено належного висновку, яким вилучені матеріальні об`єкти ОСОБА_6 відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Вилучені кошти отримані від продажу акцій ПрАТ «Вотум» та частки в статутному капіталі ТОВ «Трансмедіа Груп» та не мають жодного відношення до кримінального провадження. Дане підтверджується податковою декларацією ОСОБА_6 за 2015 рік.

Разом з тим, стороною обвинувачення пропущено строк в 48 год. для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час призначеного судового розгляду та направив на адресу Київського апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу представника в якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити в повному обсязі вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000024 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених чч. 1, 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

12.12.2024 року прокурор Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000024 від 30.01.2024, вилучене 11.12.2024 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

мобільний телефон «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , із картою мобільного оператора «Київстар»;

мобільний телефон Iphone 13 Pro MAX» IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 ;

ключ металевий із синім магнітним замком та пластиковим зеленим брелком, на якому міститься напис «95»;

ключ від автомобіля марки «Мерседес» із брелком логотипу марки «Мерседес»;

грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 274 купюри що в загальній сумі становить 27400 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року задоволено частково клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000024 від 30.01.2024, вилучене 11.12.2024 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

мобільний телефон «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , із картою мобільного оператора «Київстар»;

мобільний телефон Iphone 13 Pro MAX» IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 ;

ключ металевий із синім магнітним замком та пластиковим зеленим брелком, на якому міститься напис «95»;

грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 274 купюри що в загальній сумі становить 27400 доларів США.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

11.12.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч. 4 ст.28, ч. 2 ст. 364 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке прокурор просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання прокурора, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, оскільки незастосування арешту на вищевказане майно може призвести до подальшого незаконного його відчуження.

Крім того, доводи представника, що майно на яке накладено арешт не відповідає ознакам речових доказів, передбачених ст.98 КПК України, не заслуговують уваги, оскільки наданні матеріали колегії суддів містять постанову про визначення та приєднання речових доказів від 11.12.2024 слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 .

Разом з тим, перевіряючи доводи представника, щодо порушення стороною обвинувачення строку для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, колегія суддів зазначає, що обшук було проведено 11.12.2024, а сторона обвинувачення звернулася з відповідним клопотанням 12.12.2024, про що є відмітка (том1 ст. 144).

Таким чином, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року, якою задоволено частково клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000024 від 30.01.2024, вилучене 11.12.2024 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

мобільний телефон «Iphone» IMEI: НОМЕР_1 , із картою мобільного оператора «Київстар»;

мобільний телефон Iphone 13 Pro MAX» IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 ;

ключ металевий із синім магнітним замком та пластиковим зеленим брелком, на якому міститься напис «95»;

грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 274 купюри що в загальній сумі становить 27400 доларів США, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3