Справа № 164/648/25
п/с 1-кп/164/172/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_4 ,

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000031 від 13 лютого 2025 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку республіки Азербайджан, не зареєстрованого та без визначеного місця проживання,азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців, станом на 25.03.2025 фактично відбув 2 роки 1 місяць 17 днів, невідбута частина покарання становить 3 роки 6 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 засуджений востаннє вироком Московського районного суду міста Харкова від 24.10.2023 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 8 місяців. Станом на 25.03.2025 фактично відбув 2 роки 1 місяць 17 днів, невідбута частина покарання становить 3 роки 6 місяців 13 днів.

З 23.02.2024 року відбуваючи покарання у Державній установі «Маневицька виправна колонія (№42)», на шлях виправлення не став, зарекомендував себе з негативної сторони, систематично порушував встановлений режим утримання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі поміщався до дисциплінарного ізолятора установи (ДІЗО) та переводився в приміщення камерного типу (ПКТ).

Зокрема, згідно довідки заохочень та стягнень засудженого упродовж відбування покарання на ОСОБА_4 накладено наступні дисциплінарні стягнення: від 29.06.2023 за не виконання команди «ПІДЙОМ» - оголошено догану, від 19.07.2023 за нетактовну поведінку оголошено 14 діб ДІЗО, від 23.11.2023 не вийшов на поіменну перевірку засуджених оголошено сувору догану, від 01.12.2023 за зберігання заборонених предметів, (гральні карти) оголошено 14 діб ДІЗО, від 07.12.2023 за нетактовну поведінку оголошено сувору догану, від 13.12.2023 за нетактовну поведінку оголошено 14 діб ДІЗО, від 27.12.2023 не виніс спальні речі з камери ДІЗО оголошено сувору догану, від 27.12.2023 за нетактовну поведінку оголошено 14 діб ДІЗО, від 12.01.2024 за нетактовну поведінку оголошено догану, від 19.01.2024 за зберігання заборонених предметів (мобільний телефон) оголошено сувору догану, від 01.02.2024 за порушення локалізації оголошено сувору догану, від 08.03.2024 за порушення локалізації оголошено догана, від 08.03.2024 за куріння у невстановленому місці оголошено сувора догана, від 17.07.2024 за зберігання заборонених предметів, (мобільний телефон) оголошено 14 діб ДІЗО, від 24.07.2024 за порушення розпорядку дня оголошено догану, від 31.07.2024 за зберігання заборонених предметів оголошено сувору догану, від 02.12.2024 за зберігання заборонених предметів, (мобільний телефон) оголошено 2 місяці ПКТ, від 18.12.2024 за зберігання сигарет та запальнички у камері ПКТ оголошено сувору догану.

Після відбуття призначеного покарання у приміщенні камерного типу засуджений ОСОБА_4 позитивних висновків для себе не зробив та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, продовжував грубо порушувати встановлений режим утримання.

Так, 12.02.2025 близько 09 години 00 хвилин, начальником ВНІБ підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності начальника оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 та виконувача обов`язків начальника відділення СПС № 4 майора внутрішньої служби ОСОБА_8 засудженому ОСОБА_4 у відповідності до затвердженого графіка, щодо залучення засуджених відділення СПС № 4 до робіт по благоустрою, поставлено законну, чітко та конкретно сформульовану, наполегливу вимогу та визначено фронт робіт, зокрема прибирання території відділення СПС № 4, та надано весь необхідний інвентар для проведення вказаних робіт.

Засуджений ОСОБА_4 , незважаючи на те, що він був зобов`язаний та міг виконувати дану роботу, у категоричній формі, відмовився виконати поставлену законну вимогу представника адміністрації установи. Після чого начальником ВНіБ підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , попереджено засудженого про кримінальну відповідальність за невиконання законних вимог адміністрації установи та поставлено повторну законну вимогу приступити до прибирання території відділення, яку засуджений ОСОБА_4 повторно відмовився виконувати.

Таким чином своїми умисними, протиправними діями, що виразились у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери),ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

Під час досудового розслідування 14 березня 2025 року між прокурором Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000031, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , за ст. 391 КК України у виді 2 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2023, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: нетяжких злочинів, яким являється злочин передбачений ст. 391 КК України. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим (на момент укладення угоди підозрюваним) ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Витрати на залучення експерта - відсутні

Речові докази флеш носій з відеозаписами з портативного відео реєстратора, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 110, 314, 369-371, 373-374, 394, 468, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 березня 2025 року, укладену між прокурором Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з однієї сторони та підозрюваним (на час підготовчого судового засідання обвинуваченим) ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000031 від 13 лютого 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 24.10.2023, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбування покарання період з 25.03.2025 до набрання вироком законної сили.

Речові докази флеш носій з відеозаписами з портативного відео реєстратора, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1