Справа № 462/8878/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/47/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебника, Дрогобицького району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до двох років пробаційного нагляду.

У відповідності до положень ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та не у встановленому місці, але не пізніше 30 квітня 2024 року, о 23 год. 37 хв., незаконно придбав (знайшов) з метою власного вживання без мети збуту зіп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору амфетаміном, що відповідно до постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 0,2308 г (що перевищує невеликий розмір у 0,15 г) та незаконно зберігав його при собі без мети збуту у гаманці. 30 квітня 2024 року о 23 год. 37 хв. працівниками поліції СУ ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова проведено обшук за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, №24, за результатами якого ОСОБА_6 видав із лівої кишені штанів гаманець чорного кольору, в якому знаходилася вказана психотропна речовина.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що призначене покарання є надто суворим і таким, що не відповідає принципу достатності для виправлення.

Акцентує, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без судового засідання, однак не надав жодних даних, що його характеризують.

Зазначає, що одружений, має двох неповнолітніх дітей, займається підприємницькою діяльністю і має стабільний дохід.

Наголошує, що пом`якшуючими обставинами є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння слідству, окрім цього, він неодноразово висловлював жаль щодо вчиненого, має позитивну характеристику за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра чи нарколога.

Вважає, що його виправлення можливе за умови призначення покарання у вигляді штрафу, який готовий сплатити одразу.

Просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року в частині призначеного покарання змінити, ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому проступку за обставин, встановлених досудовим розслідуванням і викладених у вироку, постановленому в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорював.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, а саме, як незаконне придбання і зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Відтак, колегія суддів вважає, що відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Санкція інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального проступку, передбачає покарання у виді штрафу, або виправних робіт, або пробаційного нагляду, або обмеження волі.

Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання і призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованої частини статті, що в даному випадку, є необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, а відтак, не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2024 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4