Справа № 638/990/15-к
Провадження № 1-кп/638/77/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова об`єднане кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005205 від 01.10.2014 року, №0003279 від 26.06.2014 року, №0003560 від 11.07.2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, за національністю лезгин, не працюючий, неодружений, із середньою освітою, раніше судимий: 02.02.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною 1, 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 роки, 10.08.2018 року звільнений з Харківської установи виконання покарань №27 по відбуттю строку покарання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1, 2 статті 185, частиною 1, 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.06.2014 року приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись в супермаркеті «Економ Плюс», розташованому по вул. Блюхера, 18-б в м. Харкові, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з вітрини, розташованої у приміщенні вищезазначеного супермаркету, таємно викрав дві пачки кави ТМ «Jacobs Monarch» вагою 400 г кожна, загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №262 від 14.08.2014 249,30 грн.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з вищезазначеними пачками кави, тримаючи їх у лівій руці, вибіг з приміщення супермаркету, не сплативши за них на касовому контролі, тим самим покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а саме супермаркет «Економ Плюс», що знаходиться по вул. Блюхера, 18-Б в м. Харкові, та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Торгівельній Компанії «Економ Плюс» матеріальну шкоду у розмірі 249,30 грн.

2) Окрім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.07.2014 року о 16 год. 15 хв., знаходячись в магазині «Єва» ТОВ «Руш», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців 64 в м. Харкові, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з вітрини, розташованої у приміщенні вищезазначеного магазину, таємно викрав п`ять упаковок прального порошку, а саме: двох упаковок правильного порошку ТМ «Персіл» автомат Колор Пауер вагою 3000 г., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №348 від 03.11.2014 79,44 кожна; двох упаковок прального порошку ТМ «Персіл» автомат Колор Свіжість, вагою 3000 г., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №348 від 03.11.2014 95,62 кожна; однієї упаковки прального порошку ТМ «Персіл» автомат Колор Сенсітів вагою 3000 г., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №348 від 03.11.2014 79,44 грн., а всього на загальну суму 429,56 грн.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з вищезазначеними упокавками порошку, тримаючи три упаковки у лівій руці та дві у правій руці, вийшов з приміщення магазину, не сплативши за них на касовому контролі, тим самим покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а саме магазин «Єва» ТОВ «Руш», що знаходиться по вул. Гв. Широнінців, 64, в м. Харкові, та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив магазину «Єва» ТОВ «Руш» матеріальну шкоду у розмірі 429,56 грн.

3) Окрім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при невстановлених обставинах, даті та часі, діючи навмисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів у потрібної йому кількості, познайомився з громадянкою на ім`я « ОСОБА_5 », яка встановлено, як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та користується номером мобільного оператора ТОВ «Астеліт» № НОМЕР_1 , з якою домовився про придбання наркотичного засобу «метадон» та сплатив за нього грошей на банківські картки № НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , які йому повідомила ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій корисливий намір, направлений на придбання, зберігання та збут наркотичного засобу, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 02.10.2014 зателефонував на мобільний телефон № НОМЕР_1 громадянці ОСОБА_7 , якій замовив у необхідній йому кількості наркотичний засіб. Після перерахування грошових коштів в сумі 800 гривень на банківську карту № НОМЕР_2 , номер якої ОСОБА_4 вказала «Юля» (тобто ОСОБА_6 ), остання повідомила ОСОБА_4 про місце знаходження наркотичного засобу метадон. Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свій корисливий намір та діючи з прямим умислом на збут наркотичного засобу «метадон», у цей же день в ході проведення оперативної закупівлі на вул. Космічній в м. Харкові за 800 гривень збув ОСОБА_8 полімерний пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору. Після чого о 13 год. 43 хв. біля будинку №24 по пр. Леніна в м. Харкові, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам міліції один полімерний пакет, з кристалоподібною речовиною білого кольору, що згідно висновку судово-хмімічної експертизи №2095 від 17 жовтня 2014 року, є наркотичним засобом «метадон», обіг якого обмежено, масою 0,0258 грама, який йому збув за вищевказаних обставин ОСОБА_4 .

4) Крім цього, ОСОБА_4 , 03.12.2014 приблизно о 13 го. 30 хв. зателефонував на мобільний телефон № НОМЕР_1 ОСОБА_6 та замовив в неї наркотичний засіб метадон у необхідному для нього кількості. Після перерахування грошових коштів у сумі 800 гривень на банківську карту НОМЕР_2 , номер якої ОСОБА_4 вказала ОСОБА_6 , остання повідомила ОСОБА_4 про місце знаходження наркотичного засобу метадон, а саме біля трансформаторного щита на вул. 8 Березня, будинок 8. Маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення та збут наркотичного засобу метадон, з корисливих мотивів та х метою особистого збагачення, ОСОБА_4 знайшов та забрав з вищевказаного місця наркотичний засіб метадон. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 зустрівся на вул. 8 Березня в м. Харкові з ОСОБА_8 та за грошову винагороду в розмірі 800 гривень збув один полімерний пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, що згідно висновку судово-хімічної експертизи №2519 від 04.12.2014 року є наркотичний засіб «метадон», обіг якого обмежено, масою 0,0839 грам. В цей же день о 14 год. 35 хв., біля будинку №34-А по вул. Котлова в м. Харкові, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам міліції один полімерний пакет, з кристалоподібною речовиною білого кольору, який йому збув за вищевказаних обставин ОСОБА_4 .

В подальшому, 03.12.2014 року о 15 годині 35 хвилин злочинні дії ОСОБА_4 на зупинці громадського транспорту, що знаходиться на перехресті вул. Піскуновській та пер. Піскун6овського в м. Харкові були припинені працівниками міліції.

5) Крім цього, 03 грудня 2014 року після затримання ОСОБА_4 його було доставлено до Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, будинок №103, де в приміщенні службового кабінету №410 в 21:35 03 грудня 2014 року в порядку ст. 208 КПК України було проведено особистий обшук ОСОБА_4 , під час якого в лівому зовнішньому кармані одягненої на ньому куртці було виявлено та вилучено полімерний пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, що відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №2518 від 04.12.2014 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено «метадон» масою 0,0839 грама, який ОСОБА_4 , діючи навмисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення при вищевказаних обставинах зберігав та носив при собі з метою подальшого збуту.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані:

- за першим епізодом - за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за другим епізодом за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за третім епізодом за частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу;

- за четвертим епізодом за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно;

- за п`ятим епізодом за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичного засобу, з метою збуту, вчинений повторно.

В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною 1, 2 статті 307 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення злочину минуло понад 10 років, а також просила декриміналізувати діяння за епізодами від 23.06.2014 року та 08.07.2014 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1, 2 статті 185 Кримінального кодексу України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити. Також зазначив, що положення статті 49 Кримінального кодексу України зрозумілі та роз`яснені.

Судом обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Наслідки закриття відносно нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав обвинуваченому зрозумілі. ОСОБА_4 у судовому засіданні надав добровільну згоду на закриття кримінального провадження, йому зрозумілі підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

Потерпілі в судове засідання жодного разу не з`явились, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та заявленим клопотанням, приходить до наступного висновку.

Щодо епізоду за подіями від 23.06.2014 року та від 08.07.2014 року у обвинуваченні за частиною 1,2 статті 185 Кримінального кодексу України, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2014 року на рівні 1 218 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2014, становить 609,00 грн (1 218,00 грн *50% = 609,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2014 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 1 218,00 грн.

Відповідно до частини 6 статті 3 Кримінального кодексу України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №262 від 14.08.2014 року, розмір матеріальної шкоди становить 249,30 грн. та його дії органом досудового розслідування були кваліфіковані за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №348 від 03.11.2014 року, завдав матеріальної шкоди на суму 429,56 грн. та його дії органом досудового розслідування були кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Тобто, дії ОСОБА_4 за епізодами від 23.06.2014 року та 08.07.2014 року, на день вчинення правопорушення, не перевищували двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1,2 статті 185 Кримінального кодексу України (за епізодами від 23.06.2014 року та 08.07.2014 року) на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Щодо епізодів щодо вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1,2 статті 307 Кримінального кодексу України, суд зазначає наступне.

Як визначено у частині 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законодавством України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно частини 5 статті 49 Кримінального кодексу України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України, яке у відповідності до статті 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, які у відповідності до статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У відповідності до частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 має бути звільнений від кримінальної відповідальності, оскільки з часу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1,2 статті 307 Кримінального кодексу України, минуло понад 10 років та вказані злочини не пов`язані зі злочинами проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлення наявності або відсутності події і складу кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_4 у їх вчиненні.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1,2 статті 307 Кримінального кодексу України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

У кримінальному провадженні наявні витрати за проведення судово-хімічної експертизи №2095 від 17.10.2014 року у розмірі 739,20 грн.; судово-хімічної експертизи №195 від 05.12.2014 року у розмірі 491,40 грн.; судово-хімічної експертизи №2519 від 04.12.2014 року у розмірі 517,44 грн.; судово-хімічної експертизи №2518 від 04.12.2014 року у розмірі 517,44 грн.; судово-хімічної експертизи №2521 від 06.12.2014 року у розмірі 1 478,40 грн.; судово-хімічної експертизи №2530 від 05.12.2014 року у розмірі 443,52 грн.; судово-хімічної експертизи №2520 від 05.12.2014 року у розмірі 887,04 грн.; судово-хімічної експертизи №2690 від 27.01.2015 року у розмірі 1 478,40 грн.; судово-хімічної експертизи №2691 від 26.01.2015 року у розмірі 1 108,80 грн.; судово-хімічної експертизи №17 від 26.01.2015 року у розмірі 1 478,40 грн.

Згідно з приписами частини 1 статті 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціалістів, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави - документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1,2 статті 307 Кримінального кодексу України зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів частини 2 статті 122, статті 124 КПК України витрати на проведення вищенаведених експертиз необхідно віднести на рахунок держави.

В матеріалах справи наявний цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 249,30 грн. та наявний цивільний позовом потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 429,56 грн.

Щодо цивільного позову суд зазначає наступне.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 року №3, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку із тим, що суд дійшов до висновку про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1,2 статті 185 Кримінального кодексу України (за епізодами від 23.06.2014 року та 08.07.2014 року) на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, тому цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає залишенню без розгляду з роз`ясненням потерпілому права на звернення до суду за захистом своїх прав у цивільному судочинстві.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ст. 49 КК України, керуючись ст. ст. 284-286, 370-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1,2 статті 185 Кримінального кодексу України (за епізодами від 23.06.2014 року та 08.07.2014 року) - закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1,2 статті 307 Кримінального кодексу України на підставі частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 1,2 статті 307 Кримінального кодексу України - закрити.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківському апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: