ВИРОК

іменем України

17.03.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001408 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2024, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпрі, громадянина України, українця, із вищою освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_3 », не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого і фактично проживаючого будинку АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст.286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_5 захисник - ОСОБА_6 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8

представник законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 05 листопада 2024 року о 09 годині 11 хвилин, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить йому на праві власності, здійснював рух у світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Симиренківській у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, з боку вул. Вітчизняної у напрямку до вул. В. Бабенка, проїжджа частина якої має дві смуги для руху в одному напрямку.

В процесі свого руху, у вказаний час, а саме 05 листопада 2024 року о 09 годині 11 хвилин, водій ОСОБА_3 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, мав об`єктивну можливість виявити на вищезазначеному нерегульованому пішохідному переході пішоходів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також автомобілі які, рухаючись попереду в суміжній правій смузі у попутному йому напрямку, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зменшили швидкість свого руху до повної зупинки транспортних засобів, щоб надати дорогу групі пішоходів. Водій ОСОБА_3 своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_3 та не зупинився, щоб дати дорогу групі пішоходів, серед яких були малолітні пішоходи ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та переконатися, що на пішохідному переході немає пішоходів, тим самим створив останнім небезпеку руху, внаслідок чого о 09 годині 11 хвилин 05 листопада 2024 року в районі буд. № 78 по вул. Симиренківській, здійснив наїзд передньою центральною частиною керованого автомобіля «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішоходів ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які перетинали проїзну частину вул. Симиренківська по нерегульованому пішохідному переході справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля в складі групи малолітніх учнів-пішоходів під наглядом вчителів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.1 а), 2.3. б), та 18.4. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;

п. 2.1.: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.4.: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинно-наслідковому зв?язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої малолітньому пішоходу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла - ділянки осаднення з синцями у лівій лобно-тім?яній ділянці голови та на лівому стегні і лівій гомілці; синці переважно на тулубі ліворуч, лівій верхній та нижніх кінцівках переважно ліворуч; садно з синцем на правій нижній кінцівці; внутрішньошкіряні крововиливи у ділянці тазу; крововиливи у товщі м?яких покривних тканини голови ліворуч, під м?якими мозковими оболонками і у речовині головного мозку; кров у бічних шлуночках головного мозку; великовогнищеві крововиливи під плеврою легень з розповсюдженням на тканину переважно біля коренів та лівій легені; кров у черевній порожнині; крововиливи у лівому наднирнику та у навколонирковій клітковині ліворуч; розриви капсули та тканини лівої нирки та печінки; крововилив у м?язі серця у ділянці верхівки; крововиливи у стінки товстого кишківника та брижі; крововиливи та розміжження м?яких тканин на лівій бічній поверхні тулуба у нижній третині; переломи лівої стегнової та плечової кісток з крововиливами у м?яких тканинах, набряк речовини головного мозку; під ендокардом крововиливи у вигляді «язиків полум?я»; рідкий стан крові; крапкові крововиливи під плеврою легень і епікардом.

Від отриманих тілесних ушкоджень, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув на місці дорожньо-траспортної пригоди, тобто 05 листопада 2024 року.

Вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у причинному зв?язку з настанням смерті малолітнього ОСОБА_5 .

Малолітній пішохід ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця з саднами на його тлі в лівій лобно-скроневій ділянці з переходом на волосисту частину голови; садна в поперековій області зліва з переходом на ліву сідницю; закритої травми лівого колінного суглобу з ушкодженням передньої хрестоподібної зв?язки (неповний розрив 2-3ст.) та неповного перелому («тріщини») латерального виростка великогомілкової кістки, синців на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині з переходом на колінний суглобу і на внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині.

Вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Необережні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого ОСОБА_5 , та спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений, пояснив, що він дійсно, 05.11.2024 близько 9 ранку керував автомобілем «Ford Sierra» ДНЗ НОМЕР_1 по вул.Симиренківській на швидкості близько 40-50 км/год в напрямку вулиці Каруни, де біля школи №68 автомобілі попереду почали гальмувати, однак він не розуміючи з яких причин, почав здійснювати їх обгін по лівій смузі руху. Через автомобіль джип була обмежена видимість, і наблизившись до пішохідного переходу за 1,5-2 метри, він побачив, що вибігли діти тягнувши один одного за руки, він почав застосовувати гальмування, однак автомобіль не вдалось зупинити, внаслідок чого він скоїв наїзд на ОСОБА_5 та ОСОБА_7 передньою правою частиною свого автомобіля, а ОСОБА_14 зачепив дзеркалом. Після вчиненого, він з`їхав на узбіччя дороги, підійшов до ОСОБА_7 , викликав швидку медичну допомогу, а потім підбіг до ОСОБА_5 , поруч з яким був свідок, а працівники школи які підійшли, сказали не чіпати ОСОБА_5 до приїзду швидкої медичної допомоги. Наразі він відшкодував сім`м ОСОБА_7 та ОСОБА_15 матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі, сім`я ж загиблого ОСОБА_5 відмовилась від отримання такої допомоги. ОСОБА_3 підтвердив факт керування ним вищевказаним транспортним засобом як особою, яку позбавлено права керування транспортними засобами на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.11.2021, відповідно до якої йому накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, оскільки останній не знав про те, що потрібно відновлювати права, продовжив керувати транспортними засобами за їх відсутності. Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 визнав частково, оскільки вказана сума за моральну та матеріальну шкоду є не підйомною для нього, та просив її зменшити.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показами потерпілих та свідків допитаних у судовому засіданні.

Так, законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_5 , суду пояснив, що 05.11.2024 його син ОСОБА_5 із своїм класом в супроводі вчителя йшов до укриття, яке знаходиться в школі №68, перетинаючи вул. Симиренківську нерегульованим пішохідним переходом. Колона з автомобілів зупинилась перед пішохідним переходом, яке позначене знаком «Діти переходять дорогу» і знаком «Обмеження швидкості руху 40 км/год.» для пропуску дітей, а в іншій смузі для руху рухався ОСОБА_3 на своєму автомобілі та збив його сина ОСОБА_5 . Про подію, яка трапилась йому повідомила донька та знайома, після чого, маючи надію, він одразу вирушив на місце ДТП, де вже були присутні поліцейські, швидка медична допомога, можливо свідки та сам ОСОБА_3 у супроводі конвою поліції. Після затримання ОСОБА_3 , він до нього не звертався, попри наявність повідомлення, перекази грошових коштів по Укр Пошті не отримував, оскільки не знає як буде себе почувати у разі їх отримання, тому що таку шкоду не можливо відшкодувати ніякими коштами, та взагалі вважає, що для обвинуваченого така подія пройде безболісно.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 суду пояснила, що її син є учнем 3 класу, та 05.11.2024 по вул. Симиренківській у місті Дніпрі він з іншими дітьми йшли до школи №68, і бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , який ще й розмовляв по телефону, та виїхавши на суцільну смугу для руху, в той час, коли інші автомобілі стояли, здійснив наїзд на нього та ще одного хлопчика. Внаслідок наїзду, дітей відкинуло до різних дерев, її син отримав тілесні ушкодження у виді: меніску, розірваних зв`язок, тріщину кістки. Про подію їй повідомила вчителька, а прибувши на місце пригоди, її син вже був автомобілі швидкої медичної допомоги, однак самого ОСОБА_3 вона не бачила. Від сторони ОСОБА_3 вона отримала матеріальну та моральну допомогу у сумі 65 000гр., які були витрачені на реабілітацію її сина, а також психолога. Щодо призначення покарання ОСОБА_16 , вона просила вирішити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що в день події, близько 09:00 години при ясній погоді, вона разом із своїм хлопцем Арманом їхали на автомобілі "Лексус" по лівій стороні дороги одностороннього руху. Біля магазину "АТБ" та школи, позаду автомобіля чорного кольору, вони зупинились, оскільки був пішохідний перехід, однак пішоходи ще не починали переходили дорогу. Далі, праворуч дороги вона бачила десь 10 осіб, з яких були діти та 2-є вчителів, в цей час її хлопець побачив автомобіль, що рухався ліворуч на великій швидкості, та подав звуковий сигнал через те, що діти вже перетинали пішохідний перехід, а деякі з них взагалі трохи побігли вперед, при цьому вчителі йшли позаду. ОСОБА_3 , побачивши дітей, почав застосовувати гальмування, однак здійснив наїзд на дітей на пішохідному переході. Після події, вона одразу пішла до потерпілих дітей та викликала швидку медичну допомогу, також до дітей почали підходити й інші люди, у тому числі ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є вчителем, яка забезпечувала перехід групи дітей із 9-ти чоловік з гімназії №56 до гімназії №68. Так, 05.11.2024, о 09:10 год вона з групою дітей йшла до гімназії №68, та підійшовши до нерегульованого пішохідного переходу по вул.Каляєва (Симиренківська) що мала 2 полоси одностороннього руху, 3 машини в одній смузі руху зупинилось, і вона повідомила дітям, що можна переходити дорогу, оскільки інших загроз через перший високий автомобіль вона для дітей не вбачала. Далі, пройшовши по пішохідному переходу вона зупинилась, адже побачила автомобіль, який наближався до них, і відсмикнула ОСОБА_11 , який впав, а в цей час відбувся наїзд з великою швидкістю цього ж автомобіля під керуванням ОСОБА_3 на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , після чого вона одну дитину віднесла на тротуар, а інших дітей відвела до гімназії, однак самого моменту наїзду на дітей вона не бачила. Повернувшись на місце події побачила, що з ОСОБА_5 була шкільна медична сестра, яка зазначила, що він дихає, і до нього не підходити, а ОСОБА_7 лежав біля дерева з кров`ю на лобі, плакав і кричав про біль у нозі. У момент події вона не чула, а ні звуків гальмування автомобіля, а ні криків дітей, як і не бачила моменту самої події, оскільки всю свою увагу вона приділяла ОСОБА_11 , який постійно плакав. Вимог Інструкції щодо переходу через дорогу з дітьми вона дотримувалась.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що, 05.11.2024 о 09:12 біля гімназії №68 по вул. Симиренківській, вона, як асистент вчителя, йшла замикаючою у групі з 8-ми дітьми та вчителем. Перед пішохідним переходом зупинилась колона автомобілів для їх пропуску, а оскільки перший автомобіль з них був високим, то оглядовість була обмежена. Далі, вона бачила як автомобіль на великій швидкості здійснив наїзд на ОСОБА_7 на пішохідному переході, внаслідок чого останній перелетів через дах авто, а вона почала кричати. Після ДТП вона відвела інших дітей до школи, а ОСОБА_3 залишався на місці події до приїзду швидкої допомоги та поліції, яку викликали люди. Вона дотримувалась вимоги Інструкції щодо переходу через дорогу з дітьми.

Свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що близько 09:15 в сонячний день рухаючись по асфальтованій рівній дорозі у правій смузі одностороннього руху по вул. Симиренківській, що поруч зі школою, бачив групу дітей, які готувались переходити пішохідний перехід, що позначений відповідними знаками. Зупиняючись безпосередньо за автомобілем «Лексус», який разом з іншими автомобілями вже зупинився для пропуску пішоходів по пішохідному переходу, бачив попереду рух іншого автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 , який скоїв наїзд на пішоходів. Внаслідок наїзду, діти відлетіли на деяку відстань від автомобіля, після чого він підійшов до ОСОБА_5 , однак останній вже був мертвий, а ОСОБА_7 живим.

Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Так, відповідно до Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, схеми та фотокарток від 05.11.2024 о 10.40 годині у місті Дніпрі на вул.Симиренківській, у присутності понятих оглядалось місце ДТП, де саме сталася пригода наїзд транспортного засобу на пішоходів; проїзна частина горизонтальна ділянка, пряма; вид та стан покриття асфальтобетонне, сухе, чисте; умови освітлення на даній ділянці руху світла пора; об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч відсутні; елементи вулиці пішохідний перехід; дорожня розмітка 1.14.1; дорожні знаки 5.38.1; на автомобілі «Ford siera» наявні пошкодження; труп дитини ОСОБА_5 розташований на спині лежачи на узбіччі.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 05.11.2024 в якості речового доказу визнано автомобіль «Ford siera» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м.Дніпро, вул. Курсантська,22.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля «Ford siera» р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Згідно висновку експерта №СЕ-19/113-24/6348-ІТ від 15.11.2024 на момент експертного огляду наданого на дослідження автомобіля «Ford siera» реєстраційний номер НОМЕР_1 , робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №4882м смерть ОСОБА_5 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 на вул. Симиренківській у м. Дніпрі, пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем.

Згідно висновків експерта №4882м від 05.12.2024 та №4882м/2468-Е від 11.12.2024 на підставі даних судово-медичної експертизи по факту смерті гр. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи поставлені на розв?язання експертизи питання, відомі обставини справи, експерт приходить до наступних підсумків: 1. При судово-медичній експертизі трупа виявлено: сумісну тупу травму тіла - ділянки осаднення з синцями у лівій лобно-тім?яній ділянці голови та на лівому стегні і лівій гомілці; синці переважно на тулубі ліворуч, лівій верхній та нижніх кінцівках переважно ліворуч; садно з синцем на правій нижній кінцівці; внутрішньошкіряні крововиливи у ділянці тазу; крововиливи у товщі м?яких покривних тканини голови ліворуч, під м?якими мозковими оболонками і у речовині головного мозку; кров у бічних шлуночках головного мозку; великовогнищеві крововиливи під плеврою легень з розповсюдженням на тканину переважно біля коренів та лівій легені; кров у черевній порожнині; крововиливи у лівому наднирнику та у навколонирковій клітковині ліворуч; розриви капсули та тканини лівої нирки та печінки; крововилив у м?язі серця у ділянці верхівки; крововиливи у стінки товстого кишківника та брижі; крововиливи та розміжження м?яких тканин на лівій бічній поверхні тулуба у нижній третині; переломи лівої стегнової та плечової кісток з крововиливами у м?яких тканинах. Набряк речовини головного мозку: під ендокардом крововиливи у вигляді «язиків полум?я»; рідкий стан крові; крапкові крововиливи під плеврою легень і епікардом.

Вище зазначені тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі у вигляді сумісної тупої травми тіла виникли у короткий проміжок часу незадовго до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), не виключено, що вони виникли за умов дорожньо-транспортної події, можливо при ударі виступаючими частинами транспортного засобу у ліву бічну поверхню тіла, при цьому потерпілий знаходився у вертикальному положенні та ймовірно у процесі руху, з послідуючим відкиданням і контактом тіла з дорожнім покриттям чи ґрунтом, відносяться до категорії Тяжких тілесних ушкоджень (відповідно до Наказу №6 Міністерства охорони здоров?я України від 17 січня 1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», п.п. 2.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), знаходяться у причинному зв?язку з настанням смерті.

Смерть його настала від сумісної тупої травми тіла, яка супроводжувалася переломами кісток скелету, ушкодженням органів та тканин, і ускладнилася розвитком травматичного шоку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та додаткових методів дослідження.

Враховуючи дані про трупні явища на момент проведення судово-медичної експертизи трупа у морзі, місце перебування трупа, пору року та причину смерті, не виключено, що смерть померлого настала за 23-24 години до моменту проведення судово- медичної експертизи трупа.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фото таблицею до нього від 05.11.2024 у присутності понятих свідок ОСОБА_12 з добровільної згоди відтворила обставини події, свідком яких вона була, а саме 05.11.2024 о 09:10 год. по вул. Симиренківській у місті Дніпрі. Так, свідок вказала, що 05.11.2024 о 09.00 вона разом із колегою ОСОБА_13 перебувала у місці ДТП, та вони збиралися перевести групу дітей через пішохідний перехід на вулиці Симиренківській. Коли вони побачили, що колона автомобілів зупинилися щоб надати їм дорогу вони почали переводити дітей, при цьому вона йшла попереду групи дітей з 9 чоловік, а її колега позаду. Далі коли вони вже перебували на пішохідному переході, то двоє хлопчиків пришвидшили темп руху (крок) та вийшли трохи вперед, після чого майже відразу на пішохідному переході відбувся наїзд на них передньою частиною автомобіля «Форд» котрий рухався на великій швидкості по суміжній лівій смузі вздовж колони автомобілів які зупинилися перед пішохідним переходом, щоб надати можливість руху групі пішоходів дітей. Свідок зазначила

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фото таблицею до нього від 05.11.2024 в присутності понятих свідок ОСОБА_13 з добровільної згоди відтворила обставини події, свідком яких вона була, а саме 05.11.2024 о 09:10 год. по вул. Симиренківській у місті Дніпрі. Так, свідок зазначила, що вона із ОСОБА_12 збирались переходити проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході по вул. Симиренківській, тому, переконавшись, що колона автомобілів близько 8 штук, котрі рухалися у правій смузі зупинилися та надали перевагу в русі вони разом з учнями почали перетинати дорогу, під час чого двоє хлопців рухались трохи швидше та були попереду, та в цей момент водій автомобіля «Форд» котрий рухався у суміжній лівій смузі вздовж автомобілів які зупинились щоб надати рух, здійснив наїзд на хлопців пішоходів на великій швидкості прямо на пішохідному переході.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фото таблицею до нього від 05.11.2024 в присутності понятих свідок ОСОБА_17 з добровільної згоди відтворила обставини події, свідком яких вона була, а саме 05.11.2024 о 09:10 год. по вул. Симиренківській у місті Дніпрі. Так, свідок зазначила, що вона перебувала у автомобілі «Лексус» у якості пасажира, вони рухались по вулиці Симиренківській в районі гімназії перед ними біля пішохідного переходу у правій смузі зупинився джип, для того щоб дати дорогу дітям, вони відповідно також зупинилися та за ними ще декілька автомобілів. Після цього діти з вчителями розпочали рух по пішохідному переходу справа-наліво відносно їх напрямку руху. В цей момент вона та її хлопець у дзеркалі заднього виду помітили автомобіль котрий наближався на великій швидкості по лівій смузі вздовж колони автомобілів, які зупинилися до пішохідного переходу, її хлопець почав сигналити, щоб привернути увагу, проте автомобіль «Форд» допустив наїзд на двох хлопців на пішохідному переході, після чого водій застосував гальмування та зупинився.

Відповідно до Висновку №4114 від 11.11.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у ОСОБА_3 05.11.2024 ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 11.12.2024 проведено тимчасовий доступ до історії хвороби на ім`я ОСОБА_7 під №22300.

Згідно висновку експерта №3734е від 18.12.2024 за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця з саднами на його тлі в лівій лобно-скроневій ділянці з переходом на волосисту частину голови; - садна в поперековій області зліва з переходом на ліву сідницю; - закритої травми лівого колінного суглобу з ушкодженням передньої хрестоподібної зв?язки (неповний розрив 2-3ст.) та неповного перелому («тріщини») латерального виростка великогомілкової кістки, синців на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині з переходом на колінний суглоб і на внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР», тобто в термін на який вказує обстежений та вказано слідчим у постанові.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в ліву половину тіла, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла - відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту та схемою до нього від 12.12.2024 за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_20 , підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_10 проведено слідчий експеримент щодо механізму утворення ДТП, яка мала місце 05.11.2024 по вул. Симиренківській у місті Дніпрі. Так, ОСОБА_3 з добровільної згоди погодився відтворити обставини ДТП, зазначивши що, 05.11.2024 рухався на автомобілі «Форд» по вул. Симиренківській у місті Дніпрі, зі швидкістю 50-60 км/год, попереду нього у правій смузі почали зупинятись автомобілі , при цьому два вже стояли без руху перед пішохідним переходом, тому він вирішив об`їхати їх по ліві смузі та перестроївся, а в момент коли він вже перебував у безпосередній близькості до пішохідного переходу, побачив, що з право на ліво дорогу перетинають діти у темпі бігу, майже відразу відбувся наїзд передньою частиною на пішоходів, під час чого він застосував екстрене гальмування.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фото таблицею до нього від 13.12.2024 в присутності понятих свідок ОСОБА_18 з добровільної згоди відтворив обставини події, що мали місце 05.11.2024 о 09:10 год. по вул. Симиренківській у місті Дніпрі, свідком яких він був. Так, свідок зазначив, рухаючись по вул. Симиренківській автомобілем «Hyundai Santa Fe» д.н.з НОМЕР_4 у правій смузі руху, автомобіль який рухався попереду нього зупинився перед пішохідним переходом, щоб надати дорогу пішоходам, а окрім нього, як йому здалося, стояли й інші автомобілі. В цей момент по лівій смузі його випередив автомобіль «Форд» чорного кольору, в цей момент він бачив як група пішоході почала перетинати проїжджу частину з права на ліво, а коли двоє дітей пішоходів вже були трохи далі середини пішохідного переходу, то автомобіль «Форд» здійснив наїзд на них передньою частиною автомобіля.

Відповідно до протоколу додаткового огляду місця події від 13.12.2024 в присутності понятих здійснювався огляд місця події,а саме дорожніх знаків 1.33, 5.5, 3.29 (40), 1.14.1 ПДР України по вул. Симиренківській у місті Дніпрі, де стався наїзд на малолітніх пішоходів 05.11.2024.

Відповідно до протоколу зняття показів з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 17.12.2024 у присутності директора гімназії №68 отримано доступ до відеозаписів на яких зафіксовано механізм утворення ДТП яка мала місце 05.11.2024 по вул. Симиренківській у м. Дніпрі. Відеозапис надано на DVD-R диск.

знято показання з відеокамери, яка встановлена на Гімназії №68 ДМР, моменту механізму утворення ДТП від 05.11.2024 по вул. Симиренківській у м. Дніпрі та вилучено на DVD-R диск.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 19.12.2024 переглядався відеозапис обставин ДТП від 05.11.2024, що зберігається на DVD-R диску під назвою: Камера1_9_9_1113_1527_129904 (2). Так, при перегляді відеозапису встановлено, що 05-11-2024 09:11:12 в об`єктиві камери відеоспостереження видно, як група пішоходів починає перетинати проїзну частину вул. Симиренківська по пішохідному переході, який розташований поблизу будинку №76 (гімназії) видно, що особа, одягнена у костюм світло-синього кольору йде попереду групи пішоходів. Далі, о 09:11:15 група пішоходів продовжує перетин проїзної частини прямолінійно, перпендикулярно до проїзної частини за напрямком руху до буд.76 (гімназії), та одна особа з групи (дитина) трохи випереджає інших учасників руху. Далі, о 09:11:15 в об`єктиві камери відеоспостереження видно, як на проїзній частині вул. Симиренківська з`являється автомобіль «FORD SIERA» р.н. НОМЕР_1 чорного кольору, який рухається у напрямку вул. В.Бабенка, у момент 09:11:15 вищевказаний автомобіль перебуває в безпосередній близькості до групи пішоходів, які перетинають проїзну частину. 09:11:15 група пішоходів, які рухаються трохи позаду пішохода (дитини) зупиняють свій рух, пішохід (дитина), яка перебуває попереду групи також зупиняється. Далі, о 09:11:15 видно, як автомобіль «FORD SIERA» р.н. НОМЕР_1 чорного кольору здійснює наїзд передньою частиною автомобіля на бічну поверхню тіла пішохода (дитини), який рухався трохи попереду групи пішоходів, після чого вищевказаний транспортний засіб продовжує рух та дещо змінює напрямок руху ліворуч, в цей момент пішохід, на якого здійснено наїзд, перебуває на рівні капоту та лобового скла автомобіля «FORD SIERA» р.н. НОМЕР_1 , та від удару переміщується по траєкторії руху автомобіля. Далі, о 09:11:16 пішохід, на якого здійснено наїзд, перебуває на рівні даху автомобіля «FORD SIERA» р.н. НОМЕР_1 та продовжує переміщуватись по траєкторії руху автомобіля, а група пішоходів продовжує перебувати на пішохідному переході, далі двоє дітей пішоходів перетинають проїзну частину та зупиняються в районі пішохідного переходу, а інша частина групи повертається назад на місце їх виходу на пішохідний перехід. Далі, о 09:11:16 в об`єктиві камери відеоспостереження видно як автомобіль «FORD SIERA» р.н. НОМЕР_1 чорного кольору зникає з поля зору камери відеоспостереження. О 09:11:21 на проїзній частині вул. Симиренківська з`явився автомобіль «Lexus» сірого кольору, який рухається у напрямку вулиці В. Бабенка та зупиняється, проте момент його зупинки в об`єктиві камери не фіксується. 09:11:21 в об`єктиві камери відеоспостереження видно як на проїзній частині вулиці Симиренківська за пішохідним переходом зупиняється автомобіль «Hyundai» чорного кольору, яке рухається у напрямку вулиці В.Бабенка а також автомобіль сірого кольору марка та його номер не зрозумілі. Далі, 09:12:00 на місце ДТП починають підходити пересічні громадяни, а також громадяни з автомобілів, які зупинились поряд, та о 09:12:28 видно гр. ОСОБА_3 , який перебуває поряд з місцем ДТП та ходить по проїзній частині вул. Симиренківській. О 09:12:45 видно як вчитель, яка перетинала проїзну частину з групою дітей заводить іншу частину групи у будівлю Гімназії.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/113-24/7166-ІТ від 18.12.2024 у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується, водію автомобілю Ford Sierra номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 слід було керуватися технічними вимогами пункту 18.4 Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля Ford Sierra номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічним вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху. Невідповідності зазначеним вимогам у його діях з технічної точки зору перебувають у причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Умова наявності у водія автомобілю Ford Sierra номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 технічної можливості уникнути наїзду визначається виконанням вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху, для чого не було перешкод технічного характеру.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його необережні дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі що заподіяли смерть потерпілого ОСОБА_5 , та спричинили потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить щире каяття ОСОБА_3 його активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 в сумі 65 500.00 гривень, до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки ОСОБА_3 , не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, зокрема, під час судового розгляду намагався перекласти свою провину на інших осіб, зазначаючи, що діти бігли по пішохідному переходу, а йому обмежив оглядовість інший автомобіль, який безпосередньо першим стояв перед пішохідним переходом, тобто обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Наведені висновки суду узгоджуються із постановою Верховного Суду в справі № 199/6365/19 провадження № 51-3198км21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101138476 )

Крім вказаного, обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав частково,зазначивши про його надмірний розмір, що також підтверджує висновки суду про відсутність щирого каяття обвинуваченого.

Окрім зазначеного, ОСОБА_3 розумів, що він будучи позбавленим права керування транспортними засобами за постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.11.2021 за ч.1 ст.130 КУпАП на строк 1 рік не звертався до Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в порядку абзацу 4 п.20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993, за змістом якого Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

Натомість, обвинувачений ОСОБА_3 вимог вищезазначеного не виконав та грубо порушив правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно працевлаштований, частково добровільно відшкодував моральну та матеріальну шкоду одному з потерпілих, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проте відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.11.2021 за ч.1 ст.130 КУпАП був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік та не звертався до Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в порядку абзацу 4 п.20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами Затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993, як Особа, позбавлена права на керування транспортними засобами за поверненням посвідчення водія після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Суд, призначаючи покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності, визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки із вирішенням цивільного позову; потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 просили призначити максимальну міру покарання з повним задоволенням цивільного позову, законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , її представник ОСОБА_9 просили призначити покарання на розсуд суду; обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_10 просили призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі.

Крім вищезазначеного, суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 та доходить до висновку що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових злочинів, до обвинуваченого ОСОБА_3 має бути крім іншого застосовано таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

При призначенні покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, суд враховує, обставини вчинення злочину ОСОБА_3 , а саме грубе порушення Правил дорожнього руху наїзд автомобіля під його керуванням за задовільних дорожніх умов на пішоходів, що перебували у межах позначених дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, тяжкість наслідків, що настали, заподіяння смерті ОСОБА_5 та середньої тяжкості ушкоджень ОСОБА_7 , що у сукупності виключає можливість застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 75,76 КК України та призначення покарання у мінімальному розмірі встановленого санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо. Дійшовши такого висновку, суд враховує ті фактичні обставини справи встановлені судом, а саме те, що обвинувачений грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, та його протиправні дії призвели до смерті ОСОБА_5 та спричинення середньої тяжкості ушкоджень ОСОБА_7 , тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Тому, саме призначене покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При призначенні покарання суд, безумовно враховує Досудову доповідь про обвинуваченого ОСОБА_3 , складену 13.01.2025 Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області за ухвалою суду в порядку статті 314 1 КПК України, відповідно до якої орган пробації вважав, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки суспільства.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, на переконання суду та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувати значний суспільний резонанс справ зазначеної категорії, що мають підвищену суспільну небезпеку, грубе порушення Правил дорожнього руху обвинуваченим, оскільки ДТП у даному провадженні відбулася на пішохідному переході, позначеному відповідними знаками, біля гімназії, у світлу пору доби, а постраждалими стали малолітні діти.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Так, у межах даного кримінального провадження представником потерпілого - ОСОБА_5 захисником ОСОБА_21 , подано позовну заяву до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної, моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Представник позивача просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 41246.25 гривень та моральної шкоди в сумі 2000000.00 гривень; з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 15 500.00 гривень та моральну шкоду в сумі 96 000.00 гривень. В обґрунтування позову, представник потерпілого зазначила про те, що позивач ОСОБА_5 у зв`язку із загибеллю свого сина ОСОБА_22 2016 року народження поніс витрати на поховання та йому завдана моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок загибелі його малолітнього сина, він поніс непоправні втрати і душевні страждання, які не закінчаться ніколи, погіршення стану здоров`я .

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав позов частково в сумі 1 500 000.00 гривень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_10 у відзиві на позов просив в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 та ПРАТ «СК» Арсенал страхування» відмовити в повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 відмовити частково. Обґрунтовуючи свою позицію захисник зазначив, що стороною захисту під час досудового розслідування на адресу потерпілого ОСОБА_5 було здійснено грошовий переказ на загальну суму 65 000.00 гривень, проте потерпілий відмовився від їх отримання. Щодо моральної шкоди як зазначив захисник, жодного доказу її отримання не має, тому із ОСОБА_3 необхідно стягнути суму 1500000.00 гривень.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» у відзиві на позов просив в частині відшкодування моральної шкоди зменшити розмір відшкодування, а в частині відшкодування витрат на поховання відмовити, оскільки не надано підтверджуючих документів.

Вирішуючи заявлений цивільні позов, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом ст.ст. 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Так, як встановлено судом, в межах даного кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на законних підставах, була застрахована, тому шкода, завдана вказаним джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, на пішохідному переході, загинув малолітній ОСОБА_5 , який є сином потерпілого ОСОБА_5 , останній на підтвердження матеріальних витрат на поховання надав квитанції частина яких є не розбірливими, а частина не відноситься до витрат.

Тому, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» та стягнення з останнього на користь потерпілого витрат на поховання в сумі 10 500.00 гривень.

Також, суд вважає доведеними доводи потерпілого ОСОБА_5 про завдання йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок загибелі його малолітнього сина ОСОБА_5 , тому відповідно до вимог ст. 27.3 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в ред.. чинній на момент ДТП) із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь потерпілого ОСОБА_5 , який є батьком малолітнього загиблого ОСОБА_5 , на відшкодування моральної шкоди належить стягнути 48 000.00 гривень.

При цьому суд враховує заперечення на позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», з посиланням на те, що страхове відшкодування відповідно до ст. 27.3 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплачується в рівних частинах всім особам, які мають право на його отримання, шляхом ділення граничного розміру такого відшкодування на кількість таких осіб. Таким чином, оскільки в межах даного провадження зазначений потерпілим лише ОСОБА_5 , який є батьком малолітнього загиблого ОСОБА_5 , і лише він один звернувся із позовом про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за доцільне стягнути моральну шкоду на його користь в сумі 48 000.00 гривень. Що не позбавляє права ОСОБА_23 , матір загиблої дитини, звернутися за відшкодуванням моральної шкоди самостійно, на підставі вище зазначеного Закону.

Крім вказаного, у зв`язку із загибеллю свого сина ОСОБА_5 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на пішохідному переході, потерпілий ОСОБА_5 , звернувся із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 41 246.25 гривень, що полягала у витратах на організацію поминального обіду, на підтвердження вказаних витрат позивачем надані квитанції, які частково доводять ці витрати. Тому, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 частково та стягнення з останнього на користь потерпілого витрат в сумі 28 630.00 гривень. При цьому суд враховує, що квитанції , долучені до позову, частина яких є не розбірливими, а частина не відноситься до витрат.

Також, суд вважає доведеними доводи потерпілого ОСОБА_5 про завдання йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок загибелі його малолітнього сина, він поніс непоправні втрати і душевних страждань,погіршення стану здоров`я .

Тому, на переконання суду, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження, а саме: ДТП відбулася на нерегульованому пішохідному переході позначеному відповідними знаками, колона автомобілів що рухалась праворуч зупинилась перед переходом, у світлу пору доби, біля гімназії, кількість малолітніх потерпілих, та кількість осіб, які вже перебували на пішохідному переході та могли постраждати, звукові сигнали, які подавали свідки та попереджали обвинуваченого про небезпеку, а також те, що обвинувачений керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування та грубо порушив правила дорожнього руху, що призвело до загибелі малолітньої дитини і отримання тілесних ушкоджень іншими дітьми - суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 000.00 грн. є достатнім, обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, тому саме визначена сума відповідатиме понесеним потерпілим характеру і обсягу моральних страждань, та буде справедливою по відношенню як до потерпілого так і до обвинуваченого.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою обраний відповідно до ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2024 продовжити до набрання вироком законної сили.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6(шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05.11.2024.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди - 2 000 000.00 гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди - 28 630.00 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди - 10 500.00 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди - 48 000.00 гривень .

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08.11.2024 на автомобіль «FORD SIERRA» р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 05.11.2024, визнаний в якості речового доказу та зберігається на території майданчика тимчасового тримання ТЗ ГУНПР в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська,22, повернувши за належністю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 4 785,40 грн.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_24