Справа №760/6093/25 1-кп/760/2804/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

провівши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000284 від 16.12.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2025 року з Прокуратури АР Крим та м. Севастополя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000284, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України.

10 березня 2025 року ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.

13 березня 2025 року проведено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила призначити провадження до судового розгляду, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження немає, провадження підсудне Солом`янському районному суду м. Києва.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала щодо призначення провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Крім цього у судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Прокурор підтримала заявлене нею клопотання та вказала, що строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, та продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зі змісту клопотання прокурора слідує, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду. У зв`язку із чим, просила продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 посилалась на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та реєстру досудового розслідування, а також подане прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов наступних висновків.

Підстав для закриття кримінального провадження та прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, з урахуванням позиції учасників судового розгляду, суд вважає необхідним здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, судом колегіально.

Крім того, враховуючи матеріали обвинувального акту та реєстру досудових розслідувань, а також беручи до уваги думку учасників кримінального провадження, вважає необхідним викликати у судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, а саме: прокурора, захисника, обвинуваченого.

Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним завершити підготовку до судового розгляду та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов наступного.

Як встановлено судом, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, до 17.03.2025 року.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд виходить з того, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд дійшов висновку, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Суд також виходить з того, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується вчиненні особливо тяжких злочинів (ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України), і в разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на підставі вироку суду, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду.

При цьому, згідно з практикою ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Судом також враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрованого постійного місця проживання у м. Києві не має, одружений, має дитину 2022 року народження, які перебувають на тимчасово окупованій території АР Крим, що вказує на відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на підконтрольній Україні території, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого на стадії судового розгляду кримінального провадження та які свідчать про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того , відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України від час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Варховуючи викладене, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його майновий та сімейний стан, обставини вчинення інкримінованих йому злочинів, а також наявність ризиків, передбачених п.1, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, які б унеможливлювали утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

За таких обставин, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 30 березня 2025 року включно.

Так, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обставини та характер вчинених кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.8, 27, 177, 178, 183, 199, 314-316 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який надійшов з Прокуратури АР Крим та м. Севастополя у кримінальному провадженні №0000284, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, на 21.03.2025 року на 14 год. 00 хв. у приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25.

Викликати у судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурора, захисника обвинуваченого, обвинуваченого.

Клопотання прокурора відділу прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 11 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали закінчується о 23 год. 59 хв. 11 травня 2025 року.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3