КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: № 369/2722/23 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/824/2863/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

10 січня 2025 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , отримавши апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні № 120 161 102 000 035 28 від 17 вересня 2016 року ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, та потерпілих/цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2024 кримінальне провадження № 120 161 102 000 035 28 від 17.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України закрито на підставі ст. 49 КК України - закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1 та 2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_6 запобіжний захід - заставу - залишено без змін.

У позовах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовлено.

На часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 на його користь стягнуто з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди - 53.660 грн. та 10.000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 820.000 грн. матеріальної шкоди кожному.

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні № 120 161 102 000 035 28 від 17.09.2016 ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, та потерпілі/цивільні позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.

Ухвалою судді-доповідача від 10.01.2025 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_3 відкрито апеляційне провадження.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2024 стосовно ОСОБА_6 може бути оскаржений та потерпілі/цивільні позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у відповідності до п.п. 7, 8 ч. 1 ст. 393 КПК України, мають право на подачу апеляційних скарг.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги потерпілим/цивільним позивачем ОСОБА_4 дотримані, яка, зокрема, надійшла до суду апеляційної інстанції з матеріалами кримінального провадження № 120 161 102 000 035 28 від 17.09.2016.

Водночас, слід послатися, що в апеляційній скарзі потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 відсутнє посилання на найменування суду апеляційної інстанції, як те вимагає п. 1 ч. 2 ст. 396 КПК України.

До Київського апеляційного суду 09.01.2025 з місцевого суду надійшла окремо і апеляційна скарга потерпілої/цивільного позивача ОСОБА_5 , яку вона подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції всупереч положенням п. 1 ч. 1 ст. 395 КПК України, проте у строк, що визначений п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Нормою п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, у тому числі, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які б узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, та їх обґрунтування з посиланням на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та шляхи вирішення апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.

Дані вимоги закону потерпілими/цивільними позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - не дотримані.

Так, як видно з апеляційної скарги потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 , він просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2024 стосовно ОСОБА_6 скасувати і ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 820.000 грн. матеріальної шкоди та 820.000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 820.000 грн. матеріальної шкоди та 820.000 грн. моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_6 змінити на тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 3.000.000 грн.

Обгрунтовуючи такі апеляційні вимоги потерпілий/цивільний позивач ОСОБА_4 послався на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме на:

- порушення правил самовідводу, бо головуючий суддя ОСОБА_1 постановою від 17.10.2018 притягнула ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., що є найменшим в межах санкції цього матеріального закону; дозволяла собі звернення до обвинуваченого у спосіб, що не передбачений процесуальним законом; допускала висловлювання, які свідчать про її упередженість у розгляді провадження тощо, проте його відвід судді задоволено не було і суддя не заявила собі самовідвід, як того вимагає ст. 80 КПК України;

- порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, прав потерпілих; умисне або у зв`язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення; порушення прав людини і основоположних свобод; безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду справи; перешкоджання реалізації прав інших учасників судового процесу; порушення засад гласності і відкритості судового процесу та перешкоджання реалізації прав інших учасників судового процесу,

що, загалом, призвело до призначення обвинуваченому м`якого покарання зі звільненням від його відбування і неправильний розгляд цивільного позову потерпілих/цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Отже, позиція потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 є суперечливою: з одного боку він вважає, що розгляд провадження відбувся незаконним складом суду, що за положеннями п. 2 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування вироку суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, що, у свою чергу, виключає при скасуванні вироку суду можливість ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Не є такою, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України і вимога потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 про скасування вироку суду Києво-Святошинського районного суду Київської області стосовно ОСОБА_6 з ухваленням нового вироку, яким останнього визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, з призначенням покарання за вказаним матеріальним законом, - бо потерпілий ОСОБА_4 в апеляційній скарзі фактично не оспорив правильність ухвалення рішення судом першої інстанції про закриття провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України та висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Не відповідають нормі п.п. 7, 8 ч. 1 ст. 393 КПК України і вимоги потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 щодо інтересів іншого потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_5 , бо апеляційну скаргу має право подати потерпілий/цивільний позивач у частині, що стосується саме його інтересів як потерпілого та вирішення цивільного позову.

Також, в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_4 , хоча і поставлено питання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 3.000.000 грн., проте потерпілим не визначена стадія апеляційного провадження, на якій підлягає розгляду таке його клопотання, як приклад, за п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України, та його обґрунтування.

Що стосується апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 , то її зміст та апеляційні вимоги про скасування вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2024 у кримінальному провадженні № 120 161 102 000 035 28 (справа № 369/2722/23) і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, зі зміною запобіжного заходу ОСОБА_6 на тримання під вартою без можливості внесення застави, - загалом відповідають приписам ч. 1 ст. 407 КПК України, які, доречі, відмінні від вимог, що викладені в апеляційній скарзі потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 .

Водночас, всупереч положенням ч. 6 ст. 396 КПК України, до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів як потерпілий/цивільний позивач ОСОБА_4 , так і потерпіла/цивільний позивач ОСОБА_5 , кожний окремо, не надали копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

За обґрунтуванням, слід визнати, що апеляційні скарги потерпілих/цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають такі недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження, адже суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги за приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, за наданими йому цим Кодексом повноваженнями, як випливає з норми ч. 3 ст. 26 КПК України, які виключають за власним розсудом вирішувати питання, що не знайшли свого відтворення в апеляційній скарзі, а тому апеляційні скарги потерпілих/цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.11.2024 стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 120 161 102 000 035 28 від 17.09.2016 необхідно залишити без руху та надати кожному з потерпілих/цивільних позивачів достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілих/цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 120 161 102 000 035 28 від 17.09.2016 - залишити без руху.

Встановити кожному з потерпілих/цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити /цивільних позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2