СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6600/25
пр. № 1-кп/759/1136/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000641 від 12 лютого 2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янка Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 у невстановлений слідством час, у невстановленому місці, знайшов та почав зберігати без передбаченого законом дозволу конструктивно- оформлені заряди вибухової речовини, а саме: 2 (два) корпуси ручної осколкової гранати «Ф-1». Усвідомлюючи те, що дані предмети відносяться до конструктивно-оформлених зарядів вибухової речовини, ОСОБА_3 вирішив їх залишити при собі з метою особистого використання, не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання бойових припасів або вибухових речовин, тим самим порушив Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року.

В подальшому, в ході проведення обшуку 12.02.2025 року в період часу з 00:20 год. по 00:45 год. ,за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції, в присутності понятих, було виявлено та вилучено 2 (два) корпуси ручної осколкової гранати «Ф-1», які згідно висновку експертизи від 05.03.2025 року №СЕ-19/111-25/10382-ВТХ є двома промислово-виготовленими, спорядженими вибуховою речовиною, корпусами ручної осколкової гранати Ф-1 та представляють собою конструктивно-оформлені заряди вибухової речовини. Вибухові речовини, якими споряджено надані на дослідження 2 (два) промислово -виготовлені корпуси ручної осколкової гранати Ф-1, придатні до вибуху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочину. Так, надав покази за змістом яких в лютому 2025 року, під час того як збирав пляшки та металобрухт для здачі у пункт збору вторинної сировини, він знайшов на смітнику пакеті із порожніми пляшками з- під пива. Вказаний пакет він приніс за місцем свого мешкання, де, окрім порожніх пляшок з - під пива, виявив два корпуси ручної осколкової гранати Ф-1, які лишив зберігати вдома. За деякий час працівники поліції вилучили у нього заборонені предмети.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При цьому суд враховує роз`яснення, викладені у п.п. 5,7,11,12 постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» , згідно яких незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо. Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не одружений, утриманців не має, не працює.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі № 199/6365/19).

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки та просив надати йому можливість стати на шлях виправлення, з урахуванням позиції прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язанні із залученням експерта у кримінальному провадженні (висновок від 05.03.2025 № СЕ-19/111-25/10382-ВТХ) в розмірі 4775,40 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого за правилами ст. 124 КПК України.

Враховуючи те, що до ОСОБА_3 застосовано положення ст. 75 КК України, запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у вигляді тримання під вартою, слід скасувати, звільнивши його негайно з - під варти в залі суду.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ч.1 ст.263, ст.ст.50, 65- 67, 75,76 КК України, ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 лютого 2025 по 09 квітня 2025 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно зі ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати та звільнити останнього з - під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн.., 40 коп.

Речові докази: первинне упакування повернуте після проведення експертизи, а саме: відкритий полімерний сейф - пакет № RIC2012158, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1