ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/5681/24

Провадження № 1-кп/210/747/24

16 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони та учасники кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження за обвинувальним актом в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 20 вересня 2024 року за №0001167, відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Суми, Сумської області, громадянин України, не одружений, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, осіб похилого віку та інших осіб не має, із середньо освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду командира відділення кулеметного взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий:

-19.04.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 71, 72, ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць 15 днів;

-08.06.2023 Шосткинським міжрайонним судом м. Суми за ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць та 15 днів. 14.06.2024 умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці та 2 дні.

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2263-IX від 22.05.2022.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2500-IX від 17.08.2022.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022.

Указом Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023.

Указом Президента України № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023.

Указом Президента України № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 2023 року 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Даний Указ затвердженого Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023.

Указом Президента України № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 3429-IX від 08.11.2023.

Указом Президента України № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україн із 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 3564-IX від 06.02.2024.

Указом Президента України № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україн із 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 3684-IX від 08.05.2024.

Указом Президента України № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україн із 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 3891-IX від 23.07.2024.

Водночас, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президентом України видано Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2024 №218-РС ОСОБА_4 призначено посаду командира відділення кулеметного взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат». Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_4 , усупереч вимог вищенаведеного законодавства, повторно, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальні правопорушення проти власності при наступних обставинах:

19 вересня 2024року, о 16:02 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у приміщенні магазину ФОП « ОСОБА_6 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де у останнього виник раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) і обернення його на свою користь.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що за його діями спостерігає співробітниця магазину ФОП « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливою метою, взяв з полиці каси вказаного магазину мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ), об`єм вбудованої пам`яті 8/256 Gb, у корпусі кольору «Midnight Black», після чого, утримуючи викрадене майно втік з приміщення магазину ФОП « ОСОБА_6 », тим самим з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Так, ОСОБА_4 вчинив усі дії для доведення кримінального правопорушення до кінця, чим реалізував злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в подальшому розпорядившись викраденим мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro» на власний розсуд, чим завдав ФОП « ОСОБА_6 » матеріального збитку у сумі 14499 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті. ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило. ОСОБА_4 надав показання, що у вересні 2024 року, точну дату не пам"ятає, прийшов до магазину, попросив оглянути мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro», сказав що хоче придбати. Йому надали телефон, він взяв телефон оглянути та поки продавець оформлювала документи - схопив телефон з полиці і вибіг з ним на вулицю. Телефон заклав в ломбард, кошти витратив на власні потреби. Пояснив, що він отримав поранення в зоні активних бойових дій, перебував на лікуванні, прибув до Кривого Рогу, йому припинили виплачувати винагороду, залишився без засобів для існування. Просить суворо не карати, у вчиненому кається.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження завдана матеріальна шкода не відшкодована.

Цивільний позов не пред"явлено.

На виконання вимог статті 349 КПК України судом з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Сторони кримінального провадження заявили клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просили не досліджувати обставини справи у повному обсязі, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочинів визнає повністю.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор просила суд не викликати для допиту свідків обвинувачення, та обмежитись, окрім допиту обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, витрат на проведення експертиз відсутні, та постанов про речові докази.

Обвинувачений та його захисник підтримав дане клопотання підтримав.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі письмові докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням письмовими матеріалами які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків та потерпілого, та без дослідження письмових матеріалів провадження (протоколів слідчих дій) в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Визнавальні покази обвинуваченого надані добровільно, заяв про застосування недозволених методів дізнання не надходило.

Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Сторона захисту не заперечує допустимість та належність доказів, представлених стороною обвинувачення, а так само і не оспорює фактичні обставини.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 186 КК України повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, досліджених у судовому засіданні, та які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за якими він обвинувачується.

Враховуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та кваліфікувати його дії за:

- частиною 4 статті 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану,

Згідно із частиною 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України є тяжкими злочинами.

При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні міри покарання суд враховує наступне.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що обвинувачений має дві судимості за вчинення злочину проти власності та кримінальне правопорушення проти правосуддя. Судимості не знято та не погашено у встановленому законом порядку.

Крім того, відносно ОСОБА_4 скеровано обвинувальний акт, у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000629 від 07.03.2023 до Ковпаківського районного суду міста Суми за ч. 4 ст. 186 КК України, розгляд триває.

Обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не має легальних джерел доходу, соціально неадаптований, раніше судимий, у тому числі й за вчинення аналогічних злочинів проти власності. Не зважаючи на те, що останньому судом надавалась можливість виправитися - а саме умовно-дострокового звільнення для проходження служби в ЗСУ за контрактом, однак ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, та почав вчиняти злочини проти власності. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, однак одноразово звертався до лікарів-наркологів в січні 2023 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Не перебував у шлюбі, офіційно не працевлаштований, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує: ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення у переважній більшості проти власності; особу обвинуваченого, який є неодруженим, офіційно не працевлаштований, із загально середньою освітою, дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у вчиненому розкаюється.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно обвинувального акту, обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування положень статей 69, 75, 76 КК України.

За вказаних обставин, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи те, що обвинувачений має схильність до вчинення корисливих злочинів, будучі неодноразово засудженим за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив, продовжив злочинну діяльність і під час умовно-дострокового звільнення, виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства.

Згідно з положеннями статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_4 необхідно призначити покарання виключно у виді позбавлення волі на підставі частини 1 статті 71 КК за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шосткинського міжрайонного суду міста Суми від 08.06.2023 року.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Строк відбування покарання слід відраховувати з моменту його затримання - з 27 вересня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді.

Період попереднього ув"язнення - з 27.09.2024 року та дня набрання вироку законної сили розраховується виходячи з розрахунку "день за день".

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.71 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шосткинського міжрайонного суду міста Суми від 08 червня 2023 року, а саме у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання, у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту затримання на виконання ухвали слідчого судді, а саме 27 вересня 2024 року, зарахувавши на підставі частини 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , період попереднього ув`язнення з 27 вересня 2024 року по день набрання вироку законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3".

Речові докази:

- кепка сірого кольору з написом з лівого боку «The North Face», камуфляжні штани «піксель» з боковими кишенями, берці піщяного світлого кольору, передані ОСОБА_4 залишити у володінні останнього.

Матеріали кримінального провадження внесених до ЄРДР 20 вересня 2024 року за №0001167, залишити при обвинувальному акті, справа №210/5681/24, провадження №1-кп/210/747/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженій, її захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок складено в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1