УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 757/46658/24

провадження № 51-763ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Як убачається з копій судових рішень, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 21 жовтня 2024 року задовольнив клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та скасував арешт автомобіля марки «MERCRDRS-BENZ», модель «S550», номерний знак НОМЕР_1 , накладений у кримінальному провадженні № 0001026.

На вищевказану ухвалу слідчого судді прокурор подала апеляційну скаргу за результатом розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою від 02 грудня 2024 року відмовив у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню.

Прокурор не погодилася з ухвалою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року і звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати цю ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частин 1 та 2 ст. 309 КПК містять вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 309 КПК передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, тобто судові рішення, які були постановлені відповідно до ст. 173 КПК.

Водночас оскарження ухвал слідчого судді, які постановлені в порядку, передбаченому ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна за результатами розгляду клопотання відповідної особи, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Указане кореспондує висновку щодо застосування норми права, сформульованому в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 травня 2024 року у справі № 712/191/23, відповідно до якого ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку, передбаченому ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.

Водночас не є спроможними посилання касатора на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 23 січня 2024 року у справі № 569/19829/21, оскільки в наведеній вище постанові від 20 травня 2024 року об`єднана палата вказала про необґрунтованість такого правозастосовного підходу.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Отже, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3