Справа № 183/1638/25
№ 1-кп/183/1530/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000021 від 01.03.2024 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 02.02.2011 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області випробувальний строк скасовано та направлено до виправної колонії строком на 3 роки;

- 09.11.2012 Новомосковським міськрайоннимсудом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.10.2014 умовно-достроково строком на 11 місяців 20 днів;

- 11.04.2017 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 ст. до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 05.03.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289ч. ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

-25.09.2018 Апеляційний суд Дніпропетровської області вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 змінив, рахувати засудженим за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання суворішим та призначено 5 років позбавлення волі;

-10.09.2019 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі ст. 71 КК України вирок Новомосковського міськрайонного суду від 05.03.2018, який 25.09.2018 змінено Апеляційним судом Дніпропетровської області, частково приєднано покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11.04.2017 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 5 днів без конфіскації майна, строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання. 26.12.2023 звільнений з Синельниківської ВК (№94) Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

в с т а н о в и в :

Приблизно в лютому 2024 року, точні дата, час та місце в ході судового розгляду не встановлені, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в лютому 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 29 лютого 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

У подальшому, 29 лютого 2024 року з ОСОБА_5 за номером мобільного телефону зв`язався покупець: ОСОБА_6 .

В ході розмови з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_6 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки для передоплати за товар у розмірі 14 600 гривень та надіслав ОСОБА_6 у месенжер «Viber» номер банківської картки банку «OTP Bank»: НОМЕР_3 , що належить - ОСОБА_5 .

Після чого, 29 лютого 2024 року о 15 годині 08 хвилин ОСОБА_6 зі своєї банківської картки «Ощадбанк» № НОМЕР_4 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 14 600 гривень (комісія банку 151 грн.) на картку банку «OTPBank»: НОМЕР_3 , що належить - ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 були завдані збитки в сумі 14 751 гривень.

Крім цього, приблизно в березні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в березні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 18 березня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, 18 березня 2024 року ОСОБА_7 написав через «MESSENGER» у соціальній мережі «Facebook» на мобільний номер телефону вказаний в оголошені - НОМЕР_6 та замовив дрова, після чого йому одразу зателефонував ОСОБА_5 з мобільного номеру телефону НОМЕР_5 , в ході розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_7 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки для передоплати за товар через «MESSENGER» у соціальній мережі «Facebook номер банківської картки банку «ОЩАД БАНК» № НОМЕР_7 , що належить - ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого 18 березня 2024 року о 15 годині 28 хвилин ОСОБА_7 за допомогою терміналу самообслуговування переказав на вищевказану карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 3342 гривні (157,50 грн. комісія банку).

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_7 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 завдано збитки на загальну суму 3 499,5 гривень.

Крім цього, приблизно в травні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в травні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 13 травня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж тротуарної плитки, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_9 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_9 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки для передоплати за товар у месенджері «Viber», емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 для передоплати за товар у розмірі 8000 гривень

Банківська картка належить ОСОБА_10 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 14 травня 2024 року о 13 годині 08 хвилин ОСОБА_9 зі своєї банківської картки емітованої АТ «Сенс Банк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 8000 гривень (85 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_9 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_9 завдано збитки у розмірі 8085 гривень.

Крім цього, приблизно в травні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в травні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 16 травня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж тротуарної плитки, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_11 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_11 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 для передоплати за товар у розмірі 6000 гривень у месенжері «Viber».

Банківська картка належить ОСОБА_10 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 16 травня 2024 року о 12 годині 24 хвилин, ОСОБА_11 зі своєї банківської картки емітованої АТ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 6000 гривень (180,90 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_11 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_11 завдано збитки на загальну суму 6180,90 гривень.

Крім цього, приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 07 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язався ОСОБА_12 та в ході розмови з ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнивши ОСОБА_12 про готовність привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 для передоплати за товар у розмірі 6500 гривень.

Банківська картка належить ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 07 червня 2024 року о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_12 зі своєї банківської картки емітована АТ «Райффайзен Банк» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 6500 гривень (37,50 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_12 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_12 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 6537,50 гривень.

Крім цього, приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 11 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_14 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_14 у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 для передоплати за товар у розмірі 7140 гривень.

Банківська картка належить ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 11 червня 2024 року о 11 годині 12 хвилин ОСОБА_14 зі своєї банківської картки емітованої АТ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 7140 гривень на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_14 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_14 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7140 гривень.

Крім цього, приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 11 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_15 , та в ході розмови з останньою ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_15 у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити рахунку НОМЕР_10 для передоплати за товар у розмірі 11 040 гривень.

Банківський рахунок належить ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку за вказаним рахунком останньому.

Після чого, 14 червня 2024 року об 11 годині 47 хвилин ОСОБА_15 зі своєї банківської картки емітованої «Монобанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 11 040 гривень на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк»НОМЕР_58, банківська картка за вказаним рахунком перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_15 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_16 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 11 040 гривень.

Крім цього, приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 26 червня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж будівельних матеріалів, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, 26.06.2024 з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_17 , та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_17 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк»НОМЕР_11 для передоплати за товар у розмірі 5000 гривень.

Банківська картка належить ОСОБА_13 , яка не була обізнана про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передала у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 27 червня 2024 року о 08 годині 43 хвилин ОСОБА_17 зі свого банківського рахунку АТ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 5000 гривень (25,13 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк»№ НОМЕР_11 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_17 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_17 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 5025,13 гривень.

Крім цього, приблизно в серпня 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в серпні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 14 серпня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_12 .

У подальшому, 14.08.2024 з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язався ОСОБА_18 та в ході розмови з останнім ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_18 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останньому реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_13 для передоплати за товар у розмірі 6000 гривень

Банківська картка належить ОСОБА_19 , який не був обізнай про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 14 серпня 2024 року о 13 годині 42 хвилин ОСОБА_18 зі своєї банківської картки АТ «ПриватБанк» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 6000 гривень (30,15 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_13 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_18 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_18 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 6035,15 гривень.

Крім цього, приблизно з серпня 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно в серпні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 23 серпня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_12 .

У подальшому, 14.08.2024 з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_20 та в ході розмови з останньою ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_20 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_14 для передоплати за товар у розмірі 4500 гривень .

Банківська картка належить ОСОБА_21 , який не був обізнай про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 23 серпня 2024 року о 10 годині 25 хвилин, ОСОБА_20 через відділення «Нової Пошти» за адресою: вул. Набережна, буд. 1а, с. Слобожанське, Красноградського району, Харківської області здійснила переказ грошових коштів у розмірі 4500 гривень (67,5 грн. комісія банку) на картку банку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_14 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами ОСОБА_20 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_20 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4567,5 гривень.

Крім цього, приблизно в вересні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, ОСОБА_5 приблизно у вересні 2024 року, точної дати, часу та місця в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 22 вересня 2024 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов до соціальної мережі «Facebook», де розмістив оголошення про продаж дров твердих порід дерев, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_12 .

У подальшому, 23.09.2024 з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язалась ОСОБА_22 та в ході розмови з останньою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчиненого повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_22 , у готовності привезти вищевказаний товар, надіслав останній реквізити банківської картки емітованої АТ КБ «А-Банк» № НОМЕР_15 .

Банківська картка належить, ОСОБА_23 , який не був обізнай про злочинну діяльність ОСОБА_5 та передав у користування свою банківську картку останньому.

Після чого, 23 вересня 2024 року о 10 годині 41 хвилин, ОСОБА_22 зі своєї банківської картки АТ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3416 гривень на картку банку емітовану АТ КБ «А-Банк» № НОМЕР_15 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_22 , розпорядився ними на власний розсуд, не привіз обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_22 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3416 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки. Цивільні позови визнає у повному обсязі. Має намір вступити до лав Збройних Сил України і на отримані кошти відшкодовувати спричинену потерпілим шкоду.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин за епізодами шахрайства від березня, травня, червня, серпня та вересня 2024 року, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальні правопорушення за епізодами шахрайства від: 18 березня 2024 року (потерпілий ОСОБА_7 ); 13 травня 2024 року (потерпіла ОСОБА_9 ); 16 травня 2024 року (потерпіла ОСОБА_11 ); 07 червня 2024 року (потерпілого ОСОБА_12 ); 11 червня 2024 року (потерпіла ОСОБА_14 ); 11 червня 2024 року (потерпіла ОСОБА_15 ); 26 червня 2024 року (потерпіла ОСОБА_17 ); 14 серпня 2024 року (потерпілий ОСОБА_18 ); 23 серпня 2024 року (потерпіла ОСОБА_20 ); 23 вересня 2024 року (потерпіла ОСОБА_22 ), суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, за епізодами від: 18 березня 2024 року (потерпілий ОСОБА_7 ); 13 травня 2024 року (потерпіла ОСОБА_9 ); 16 травня 2024 року (потерпіла ОСОБА_11 ); 07 червня 2024 року (потерпілого ОСОБА_12 ); 11 червня 2024 року (потерпіла ОСОБА_14 ); 11 червня 2024 року (потерпіла ОСОБА_15 ); 26 червня 2024 року (потерпіла ОСОБА_17 ); 14 серпня 2024 року (потерпілий ОСОБА_18 ); 23 серпня 2024 року (потерпіла ОСОБА_20 ); 23 вересня 2024 року (потерпіла ОСОБА_22 ).

Водночас, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодом від лютого 2024 року, окрім визнання своє вини, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000021 від 01.03.2024, відповідно до якого 29.02.2024 невстановлена особа перебуваючи у невстановленому місці шляхом обману, під приводом продажу газоблоків заволоділа грішми ОСОБА_24 в сумі 14 600 грн., які потерпілий перерахував на банківську карту НОМЕР_3 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму;

- рапортом поліцейського від 01.03.2024, відповідно до якого 01.03.2024 о 14:17 надійшла заява до РУ про те, що 29.02.2024 о 15:08 за адресою: Горохівський район м. Берестечко, вул. Першотравнева, буд. 31, в чергову частину ВП № 2 (м. Горохів) надійшла письмова заява ОСОБА_6 про те, що 29.02.2024 о 15:00 год. невідома особа, розмістила оголошення на сайті «Facebook» під приводом продажу газоблоків в с. Олександрівка Волинської області, де був вказаний мобільний номер НОМЕР_2 , по якому заявник здійснив замовлення 200 газоблоків. В подальшому через мобільний додаток Вайбер з номеру НОМЕР_16 ( ОСОБА_25 ) отримав реквізити картки, та здійснив переказ грошових коштів одним платежем в сумі 14 600 грн. через мобільний додаток «Ощад24» із своєї картки № НОМЕР_4 на картку ОТП Банк № НОМЕР_3 ( ОСОБА_5 ). Сума збитків 14 600 грн.;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 29.02.2024 о 15.00 отримала переплату в сумі 14 600 грн. за газоблоки, які мала йому поставити 01.03.2025 додому, однак газоблок йому не поставили та грошові кошти не повернули, грошові кошти він переказав на картку ОТП Банк НОМЕР_59;

- протоколом огляду предмету від 18.10.2024 з фототаблицями, долученими до нього, в ході проведення якого було проведено огляд копії електронного чеку від 29.02.2024 на суму 14 751 грн. на 1 арк., скріншот з мобільного телефону, на якому міститься номер мобільного телефону НОМЕР_17 , скріншоти переписки, на яких міститься номер мобільного телефону НОМЕР_16 абонент ОСОБА_25 , також в переписці значиться о 10:59 «Доброго дня шановний клієнт», «Добрий», Надійте свою адресу для доставки та ПІБ, на що відповідають: «АДРЕСА_7, «Сума до сплати 14 600 гривень, реквізити для оплати Ота банк НОМЕР_3 одержувач ОСОБА_5 , «Це як я зрозумів номер карти Скиньте адресу вашої бази», Волинська обл. с. Олександрівка Промзона, «Чому не показує ініціали, коли ввожу номер картки?», о 15:05 «Це ОТП» банк, там не виказує ПІБ, 15:11 відправили фіскальний чек, о 15:14 год «Кошти отримані дякую».

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18 жовтня 2024 року у виді копії електронного чеку від 29.02.2024 на суму 14 751 грн. на 1 арк., скріншоту з мобільного телефону на 5 арк.;

- протоколом огляду речей від 03.01.2025 разом зі звітом по транзакціях, в ході проведення якого було оглянуто звіт по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_18 (UАН) в валюті UАН, обслуговується в Відділення ПУМБ SF1, власник рахунку ОСОБА_8 ( НОМЕР_19 ) за період з 2024-02-29 по 2024-12-18, який надав AT «ПУМБ». В ході огляду вказаного звіту, в ньому знаходяться операції по рахунку з використанням картки МС WorldPayPassDebitlnstantlss № НОМЕР_20 , власник картки ОСОБА_8 , а саме: 29.02.2024 18:20:55; тип операції: Приход: на суму 4950,00 грн; дата списання: 01.03.2024; на суму 4950,00 грн; комісія 0,00 грн.; ОС Е8582758 ІРМ VOSTOK PAYMENT KIEV UAUA; 29.02.2024 18:34:45; тип операції: Расход; на суму 4900,00 грн; дата списання: 04.03.2024; на суму 4900,00 грн; комісія 0,00 грн.; 04 CADN1907 ІРМ DN00 Novomoskovsk UAUA. При огляді Додатку 4, в ньому знаходяться операції по рахунку, а саме: ІПН клієнта відправника: НОМЕР_1 ; ПІБ клієнта відправника: ОСОБА_5 ; номер рахунку: НОМЕР_21 ; ІПН отримувача: НОМЕР_22 ; ПІБ клієнта отримувача: ОСОБА_8 , номер рахунку: НОМЕР_20 ; дата переказу: 08.03.2024; час переказу: 18:04:17; сума: 220,00 грн, комісія: 0,00 грн; ІПН клієнта відправника: НОМЕР_1 ; ПІБ клієнта відправника: ОСОБА_5 ; номер рахунку: НОМЕР_21 ; ІПН отримувача: НОМЕР_22 ; ПІБ клієнта отримувача: ОСОБА_8 , номер рахунку: НОМЕР_20 ; дата переказу: 09.03.2024; час переказу: 10:02:26; сума: 2100,00 грн, комісія: 0,00 грн; ІПН клієнта відправника: НОМЕР_19 ; ПІБ клієнта відправника:: ОСОБА_8 ; номер рахунку: НОМЕР_18 ; ІПН отримувача: НОМЕР_19 ; ПІБ клієнта отримувача: ОСОБА_30, номер рахунку: НОМЕР_7 ; дата переказу: 18.03.2024; час переказу: 16:14:44; сума: 200,00 грн, комісія: 0,00 грн. При огляді Додатку 5, на ньому знаходяться операції по рахунку, а саме: ПІБ клієнта: ОСОБА_8 ; Дата: 29.02.2024; час: 18:20:55; Надходження; Номер картки: НОМЕР_20; Сума: 4950,00 грн; Опис типу транзакції: Надходження (переказ коштів кредитова частина); Пристрій: Е8582758; Призначення: VOSTOK PAYMENT KIEV UAUA; ID еквайеру: PJSK Bank Vostok;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.01.2025 у виді звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_18 (.UAH) в валюті UAH, обслуговується в Відділення ПУМБ SF1, власник рахунку ОСОБА_8 ( НОМЕР_19 ) за період з 2024-02-29 по 2024-12-18, який надав AT «ПУМБ»;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 04.04.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 07.03.2024, в ході проведення якого було отримано доступ до інформації по банківській картці НОМЕР_3 , яка знаходиться у володінні АТ «ОТП Банк» , розташованого за адресою: Україна, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, за період з 28.02.2024 по 07.03.2024, та якою користувався ОСОБА_5 , на яку потерпілий ОСОБА_6 29.02.2024 вніс кошти у сумі 14600 грн.;

- протоколом огляду предмету від 13.04.2024 разом з протоколом тимчасового доступу до речей та документів та звітом-рахунком за період з 28.02.2024 по 07.03.2024 та роздруківками ПрАТ «ВФ Україна» з відеозаписом, долучених до нього, в ході проведення якого було оглянуто отримані на підставі ухвали слідчого судді Горохівського районного суду у Волинській області матеріали тимчасового доступу до речей та документів, які знаходяться у володінні АТ «ОТП Банк». З матеріалів тимчасового доступу до речей та документів встановлено, що банківська картка НОМЕР_3 відкрита на ім`я ОСОБА_5 . З виписки про рух коштів встановлено, що 29.02.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 14 600 грн. 01.03.2024 відбулося перерахування коштів у сумі 22 010 грн. за допомогою сервісу «Moneysend OTP2CUA KYIV». Крім цього, на підставі ухвали слідчого судді Горохівського районного суду у Волинській області було оглянуто матеріали тимчасового доступу до речей та документів, які знаходяться у володінні ПрАТ «ВФ Україна», з яких встановлено, що номер мобільного телефону НОМЕР_17 на момент вчинення шахрайських дій працював у радіусі дії базових станцій, які розташовані в м. Новомосковськ по вул. Перемоги, 3, та вул. Гетьманська, 236, Дніпропетровської області. Також встановлено, що номер мобільного телефону НОМЕР_23 на момент вчинення шахрайських дій працював у радіусі дії базових станцій, які розташовані в м. Новомосковськ по вул. Гетьманська, 236 Дніпропетровської області;

- постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження предметів та визнання їх речовими доказами від 01.04.2024 у виді оглянутих матеріалів тимчасового доступу до речей та документів.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд бере до увагидані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання та реєстрації характеризується посередньо.

Судом також враховується думка потерпілих, викладена ними у своїх заявах про те, що останні не наполягають на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Крім цього, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Разом з тим, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

Окрім цього, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та через два місяці з моменту звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання у виді позбавлення волі знову вчинив кримінальні правопорушення. До того ж, надаючи оцінку кількості епізодів злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що останній вчинив одинадцять кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є хоч і нетяжкими, але злочинами. До того ж, завдана шкода потерпілим не відшкодована.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_5 покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою ОСОБА_20 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення з нього майнової шкоди у розмірі 4567,50 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов такого висновку.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого позивачу спричинена майнова та моральна шкода у зв`язку із шахрайськими діями обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом шахрайства, де потерпілою є ОСОБА_20 доведена, суд дійшов висновку, що її позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки ці вимоги нею доведені належними та допустимими доказами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд погоджується з тим, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , яка виразилася у зазнані потерпілою душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її майна; порушенні нормальних життєвих зв`язків потерпілої і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з необхідністю відвідувати потерпілою правоохоронні та судові органи.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності та справедливості. Так, заявлений потерпілою позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень з обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає розумним та справедливим розміром, яка підлягає відшкодуванню потерпілій обвинуваченим.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з нього майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 8085,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд дійшов такого висновку.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого позивачу спричинена майнова та моральна шкода у зв`язку із шахрайськими діями обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом шахрайства де потерпілою є ОСОБА_9 доведена, суд дійшов висновку, що позов потерпілої обґрунтований, та підлягає задоволенню, а саме у сумі 8085,00 грн., оскільки ці вимоги доведені позивачем належними та допустимими доказами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд погоджується з тим, що потерпілій ОСОБА_9 дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , яка виразилася у зазнані потерпілою душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її майна; порушенні нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з необхідністю відвідувати потерпілим правоохоронні та судові органи.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності та справедливості. Так, пред`явлений потерпілою позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень з обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає розумним та справедливим розміром, яка підлягає відшкодуванню потерпілій обвинуваченим.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_9 в частині стягнення з ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З наданих суду доказів слідує, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., що підтверджено належними і допустимими доказами, та які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 .

Вирішуючи пред`явлений потерпілою ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з нього майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 7140,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд дійшов такого висновку.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого позивачу спричинена майнова та моральна шкода у зв`язку із шахрайськими діями обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом шахрайства, де потерпілою є ОСОБА_14 доведена, суд дійшов висновку, що позов потерпілої обґрунтований, та підлягає задоволенню, а саме у сумі 7140,00 грн., оскільки ці вимоги доведені позивачем належними та допустимими доказами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд погоджується з тим, що потерпілій ОСОБА_14 дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , яка виразилася у зазнані потерпілою душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її коштів; порушенні нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з необхідністю відвідувати потерпілим правоохоронні та судові органи.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності та справедливості. Так, пред`явлений потерпілою позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень з обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає розумним та справедливим розміром, яка підлягає відшкодуванню потерпілій обвинуваченим.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_14 в частині стягнення з ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З наданих суду доказів слідує, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., що підтверджено належними і допустимими доказами, та які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_14 .

Вирішуючи пред`явлений потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення з нього майнової шкоди у розмірі 6537,50 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов такого висновку.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого позивачу спричинена майнова та моральна шкода у зв`язку із шахрайськими діями обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом шахрайства, де потерпілим є ОСОБА_12 , доведена, суд дійшов висновку, що його позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки ці вимоги ним доведені належними та допустимими доказами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд погоджується з тим, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , яка виразилася у зазнані потерпілим душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо його грошей; порушенні нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з необхідністю відвідувати потерпілим правоохоронні та судові органи.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності та справедливості. Так, пред`явлений потерпілим позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 гривень з обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає розумним та справедливим розміром, яка підлягає відшкодуванню потерпілому обвинуваченим.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, у тому числі на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до знаряддя вчинення кримінального правопорушення - мобільного телефону «Redmi» imei: НОМЕР_24 , imei2: НОМЕР_25 .

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 80 385,90 грн. (висновки експерта за результатами проведення: комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/799-КТ від 28.01.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/808-КТ від 04.02.2025, складає 3183 гривень 60 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/815-КТ від 11.02.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/821-КТ від 11.02.2025, складає 3183 гривень 60 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/799-КТ від 28.01.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/811-КТ від 10.02.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/795-КТ від 14.02.2025, складає 4775 гривень 40 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/815-КТ від 11.02.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/801-КТ від 14.02.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/816-КТ від 11.02.2025, складає 9550 гривень 80 копійок; комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/820-КТ від 12.02.2025, складає 11938 гривень 50 копійок).

Запобіжний захід на час ухвалення вироку до ОСОБА_5 не застосований.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 03 січня 2025 року до 25 лютого 2025 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_20 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_26 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) майнову шкоду у розмірі 4567,50 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., а всього 7567 гривень 50 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_27 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) майнову шкоду у розмірі 8085,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., а всього 20 085 гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_28 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) майнову шкоду у розмірі 7140,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., а всього 20 140 гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_29 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) майнову шкоду у розмірі 6537,50 грн., моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., а всього 8537 гривень 50 копійок.

Речові докази:

- копію електронного чеку від 29.02.2024 на суму 14 751 грн. на 1 арк., скріншот з мобільного телефону на 5 арк., звіт по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені до рахунку НОМЕР_18 (.UAH) в валюті UAH, обслуговується в Відділенні ПУМБ SF1, власник рахунку ОСОБА_8 ( НОМЕР_19 ) за період з 2024-02-29 по 2024-12-18, який надав AT «ПУМБ», оглянуті матеріали тимчасового доступу до речей та документів, квитанцію № 764855 від 18.03.2024 про переказ коштів у розмірі 3342,50 (комісія 157,50) на карту № НОМЕР_7 та скріншоти телефонних дзвінків та переписки у «MESSENGER» на 7 арк., вилучений згідно з протоколом тимчасового доступу від 31 липня 2024 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, вилучений згідно з протоколом тимчасового доступу від 04 квітня 2024 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, DVD-R диск з відеозаписом від 18.03.2024 з камери відеоспостереження «Фортуна» за адресою: вул. Плеханова, 2 м. Новомосковськ Дніпропетровської області, платіжну інструкцію № 84812043 від 15.05.2024 на 1 арк., скріншоти переписки з мобільного телефону на 2 арк., диск типу DVD-R, білого кольору, об`ємом 4.7 GB, з нанесеним текстом «вх. 494 ВБ», на якому містяться наступні електронні документи та фотознімки: файл з назвою «151848» з розширенням jpg - фотознімок жінки при отриманні банківської карти; файл з назвою «143750» з розширенням .zip, в якому містяться чотири файли з назвами 0», «1» та «2» з розширенням .jpg - фотознімки паспорта громадянки України виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; файл з назвою «156914» з розширенням .zip, в якому міститься файл з назвою 0» з розширенням jpg - фотознімок довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_10 ; файл з назвою «157684» з розширенням .zip, в якому міститься файл з назвою «0» формату .pdf - копія анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи від 21.06.2022; файл з назвою «ІР» формату .xlsx - виписка з IP-адресами пристроїв при вході до системи «Клієнт-банкінг» за період з 16.05.2024 по 20.05.2024; файл з назвою «НОМЕР_8» з розширенням .xlsx - виписка по карті № НОМЕР_8 за період з 15.05.2024 по 21.05.2024; файл з назвою « НОМЕР_8 » з розширенням .pdf - виписка по карті № НОМЕР_8 за період з 14.05.2024 по 16.05.2024; шістнадцять файлів з назвами у вигляді нумерації від «» до «» з розширенням .jpeg - фотознімки з банкомату CADN6438 від 14.05.2024 за період часу з 13:14:57 год. по 13:19:10 год.; сорок один файл з назвами у вигляді нумерації від «» до «» з розширенням .jpeg - фотознімки з банкомату CADN5385 від 16.05.2024 за період часу з 12:32:19 год. по 12:37:49 год., виписку по картці/рахунку НОМЕР_30 ( НОМЕР_31 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFС3 від 19.04.2016 за період 16.05.2024-16.05.2024 на ім`я ОСОБА_11 , CD-R диск, на якому містяться електронні копії документів, банківську картку АТ «Приват Банк» НОМЕР_8 , копію платіжної інструкції Р24А04086 від 11.06.2024, яку надала потерпіла ОСОБА_14 , картонну коробку з-під сім картки оператора «Водафон», яка поміщена до спец. пакету RIC 2029 121, фото сторінки «Фейсбук» ОСОБА_26 , оголошення, реквізити для оплати, частини переписки у «месенджері» «Вайбер», копію квитанції грошового переказу, вилучений згідно з протоколом тимчасового доступу від 14 листопада 2024 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, платіжну інструкцію Р24АD4160 від 27.06.2024 та скріншот екрану телефону на 1 аркуші, вилучений згідно протоколу тимчасового доступу від 24 січня 2025 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, вилучений згідно протоколу тимчасового доступу від 24 грудня 2024 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, квитанцію АТ «Райффайзен Банк» № 277103560 від 07.06.2024, два скріншоти повідомлень з телефону, вилучений згідно протоколу тимчасового доступу від 06 листопада 2024 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, два фіскальних чеки № від 23.08.2024 про переказ коштів «Нової пошти» в сумі 4567,50 грн., CD-R диск, на якому містяться електронні копії документів, виписку по картці/рахунку НОМЕР_32 ( НОМЕР_33 ) і додатковим рахунком договоруSAMDNWFС9 від 23.09.2019 за період 23.09.2024-23.09.2024 на 1 арк., копію свого паспорта громадянки України на 2 арк, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на 1 арк., копія картки платника податків на 1 арк., копія банківської картки «Універсальна» НОМЕР_60 на 1 арк., платіжний чек від 23.09.2024 ТS212348 на 1 арк., оптичний диск DVD-R, марки «Му MEDIA» з надписом ВФ Україна CD-24-13387 кі від 21.10.2024 № 190/2200/24 із інформацією, оптичний диск CD-R, з надписом № 143006 із інформацією, платіжну інструкцію з АТ КБ «ПриватБанку» код документа Р24АЗ1786 від 14.08.2024, два фотозображення, вилучений згідно протоколу тимчасового доступу від 20 листопада 2024 року носій інформації CD-R диск, на якому знаходиться інформація в електронному вигляді, банківську картку «Пумб» № НОМЕР_34 , банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_35 , банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_13 , які поміщені до спец. пакету РБР3049819, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- банківську картку АТ КБ «Банк Кредит Дніпро» № НОМЕР_36 на ім`я ОСОБА_27 , яку поміщено до спец. пакету WAR1277045, банківську картку № НОМЕР_7 , відкриту в «Ощадбанку» на ім`я ОСОБА_27 , яку поміщено до спец. пакету PSP2120450, банківську картку відкриту в AT «А-банк» № НОМЕР_37 , банківську картку № НОМЕР_38 , відкриту в AT «Приват Банк», які були поміщені до спец. пакету WAR1276991, мобільний телефон марки «Samsung А14» з сім-карткою «Водафон», поміщені до спец. пакету WAR1276990, смартфон «Ergo RI 81» з сім-карткою «Водафон», поміщені до спец. пакету № WAR 1277045, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути їх власнику за належністю;

- мобільний телефон Redmi 13с чорного кольору, поміщений до спец. пакету PSP 4122133, мобільний телефон Samsung Galaxy А12 SM -А125 F з сім-карткою НОМЕР_39 , поміщений до спец. пакету PSP 4122132, мобільний телефон ZTE Blade F7 2020 чорного кольору, наданий ОСОБА_5 без сім-картки, поміщений до спец.пакету PSP4122131, мобільний телефон TECNO BD4a чорного кольору з сім. карткою НОМЕР_40 , який належить ОСОБА_28 , поміщений до спец, пакету PSP4122130, мобільний телефон ERGO, наданий ОСОБА_10 з сім-карткою НОМЕР_41 , поміщений до спец. пакету PSP4122129, банківські картки AT «ПриватБанк» № НОМЕР_42 , AT «ПриватБанк» НОМЕР_43 , АТ «Приват Банк» НОМЕР_44 , які передано під гарантійну розписку ОСОБА_29 - залишити за належністю їх власнику;

- мобільний телефон марки «Iphone 11» imei НОМЕР_45 imei2: НОМЕР_46 з сім-картою оператора «Водафон» № НОМЕР_47 після проведення експертизи поміщеного до спец.пакету № 5602143, картонну коробку з сім-карткою «Водафон» з серійним номером НОМЕР_48 , мобільний телефон марки «Iphone 7» після проведення експертизи поміщеного до спец.пакету № 560215, банківську картку банку «ПУМБ» НОМЕР_49 , банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_11 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути їх власнику за належністю;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy S20FE» з сім-картками НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , які після проведення експертизи поміщено до спец. пакету № 5602140, сім-карка «Київстар» серійний номер НОМЕР_52 , НОМЕР_53 , поміщена до спец. пакету CRI1138722, сім-картка «Київстар» серійний номер НОМЕР_54 , поміщена до спец. пакету CR11387223, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути їх власнику за належністю;

- коробку з-під мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А05», поміщену до спец. пакету WAR 1265453 - повернути її власнику за належністю;

- сім-картки «Київстар» НОМЕР_55 , «Київстар» НОМЕР_56 , які поміщено після експертизи до спец. пакету WAR 5502139, банківську картку «Моnоbаnк» № НОМЕР_57 , поміщену до спец. пакету CRI1138721, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Відповідно ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію до речового доказу - мобільного телефону «Redmi» imei: НОМЕР_24 , imei2: НОМЕР_25 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області - примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 80 385 гривень 90 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1