Справа № 373/229/25
Номер провадження 1-кп/373/131/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000900 від 24.04.2024,за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у званні «молодший сержант», раніше судимого - 13.02.2024 за ч.5 ст. 407 КК, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

установив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у званні молодший сержант, після вчинення у липні листопаді 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, за що він був засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 до п`яти років позбавлення волі, належних висновків не зробив та в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, керуючись особистими інтересами, з метою ухилитись від проходження військової служби в умовах воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин повторно протягом року, а саме: 26.02.2024, о 08:00 год самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , та десять місяців і сімнадцять днів проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби і не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини. 12.01.2025 о 10:00 год ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 191 КПК; України на підставі ухвали слідчого судді.

Вищевказані протиправні дії військовослужбовця ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України.

Роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення, з`ясувавши, що він його розуміє повністю та визнає усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, а також визнає свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд у відповідності з ч.3 ст. 349 КПК України за пропозицією прокурора, яку підтримав обвинувачений, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та постановив допитати обвинуваченого та дослідити документи, які стосуються затримання та характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що з липня 2020 року він розпочав проходження військової служби за контрактом, брав участь у бойових діях в Донецькій та Луганській областях. У подальшому він уклав контракт з командиром військової частин НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 та продовжив військову службу вже в умовах воєнного стану. 28.06.2023 наказом командира цієї військової частини він був призначений на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони, що його не зовсім влаштовувало, оскільки він просив, щоб його відправили на передову, захищати своїх рідних, які залишились в Харківській області. Однак командир його ніби не чув, внаслідок чого склались напружені відносини з керівництвом. Вперше він самовільно залишив військову частину у липні 2023 р. За це він був засуджений Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом від 13.02.2024 за ч.5 ст. 407 КК України на п`ять років позбавлення волі. Після ухвалення вироку він повернувся у військову частину та зрозумів, що тепер його точно не відправлять на виконання бойових завдань. А тому 26.02.2024 він повторно залишивши місце служби та без дозволу командира поїхав до своєї дівчини у місто Харків. При цьому, змінив номер мобільного телефону, щоб його не одразу знайшли. Він влаштувався неофіційно на роботу поваром, працював в м. Одеса та у м. Харків. Його затримали поліцейські приблизно через десять місяців у січні 2025 року у м. Харкові у той час коли він перебував в автомобілі «таксі» та рухався по провулку Шевченка до свого тимчасового помешкання (орендованої квартири). 12.01.2025 він був доставлений у м Київ, де слідчий ДБР повідомив йому, що він затриманий, як підозрюваний у вчиненні злочину - самовільне залишення військової частини. Залишаючи військову частину повторно без відому та без дозволу командира, він розумів та усвідомлював протиправний характер своїх дій та їх наслідки, а тому готовий нести відповідальність за вчинене згідно покарання, призначеного судом. Розраховує, що у подальшому він буде звільнений від відбування покарання для проходження військової служби у штурмовій бригаді військової частини НОМЕР_2 , командир якої надав згоду прийняти його на службу.

Вислухавши показання обвинуваченого, суд встановив, що вони повністю узгоджуються з обставинами, які викладені в обвинувальному акті.

Той факт, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у званні «молодший сержант» та під час проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 підтверджується: військовим квитком Серії АВ № 527379 від 22.07.2020; службовою карткою військовослужбовця, довідкою командира військової частини НОМЕР_1 №2155 від 17.06.2024, службовими характеристиками на молодшого сержанта ОСОБА_4 військовослужбовця за контрактом, кулеметника 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Суть кримінального правопорушення у попередньому вироку зводиться до того, що військовослужбовець ОСОБА_4 , самовільно, без дозволу командирів 14.07.2023 залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 та до 27.11.2023 проводив час на власний розсуд.

Згідно протоколу затримання, складеного старшим слідчим Третього слідчого відділення ТУ ДБР у м. Києві, ОСОБА_4 був затриманий 12.01.2025 у порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2024 (справа № 757/42977/24), якою надано дозвіл на затримання

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.01.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25.02.2025.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.02.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 20.04.2025

Отже винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину не викликає у суду жодного сумніву, його дії кваліфіковані вірно.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому повторно протягом року в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Протиправні дії військовослужбовця ОСОБА_4 за законом про кримінальну відповідальність є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби, суспільна небезпечність якого підвищена в умовах воєнного стану.

Обставини, які б пом`якшували покарання винного відсутні.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи надання обвинуваченим правдивих, викривальних показань, що сприяло щвидкому судовому розгляду, тривалість проходження ним військової служби за контрактом з 2020 року, що за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 він один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, характеризується посередньо, брав участь в проведенні операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, є учасником бойових дій, на спеціальних обліках не перебуваєта вдруге притягується до кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України та бажає продовжити військову службу в іншій військовій частині НОМЕР_2 , на що командир надав письмову згоду від 10.01.2025, суд визначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією відповідної норми кримінального закону - шість років позбавлення волі.

Водночас, суд враховує, що нове кримінальне правопорушення за цим вироком ОСОБА_4 вчинив після постановлення вироку Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області від 13.02.2024, яким він також засуджений за ч.5 ст. 407 КК України до п`яти років позбавлення волі та не відбував покарання.

За таких обставин суд на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно визначає ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків та до покарання, призначеного цим (новим) вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому слід залишити попередній у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 та за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 визначити 6 (шість) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати увесь період попереднього ув`язнення з моменту його затримання - з 12.01.2025 до вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній у виді тримання під вартою на підставі ухвали суду від 20.02.2025 та до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, визначених в ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1