Справа № 686/6867/25
Провадження № 1-кс/686/3131/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області, українці, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

у кримінальному провадженні №0000113,

встановив:

27 березня 2025 року слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо його задоволення, просили більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, прихожу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені дату та час, але не пізніше 15.01.2025 ОСОБА_8 вступив в попередню змову із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та невстановленою на даний час особою ідентифікованою органом досудового розслідування як чоловік на ім`я « ОСОБА_10 » (далі по тексту « ОСОБА_10 »), з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_6 та між якими після розлучення склалися неприязні стосунки.

З метою реалізації вказаного умислу спрямованого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , ОСОБА_8 будучи обізнаним про неприязні стосунки ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , являючись їх спільним знайомим, запропонував останній використати факт її колишнього шлюбу із потерпілим під час якого у потерпілого ОСОБА_11 нібито виник борг перед ОСОБА_6 в розмірі 300 000 доларів США. (хоча в дійсності ОСОБА_11 вказаної заборгованості перед ОСОБА_6 під час їх шлюбу не мав).

На пропозицію ОСОБА_8 , щодо висунення ОСОБА_11 вищевказаної надуманої незаконної вимоги, ОСОБА_6 погодилася, після чого вона та ОСОБА_8 домовилися залучити до вчинення вказаного злочину знайомих останнього, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення майнових злочинів, а саме ОСОБА_9 та « ОСОБА_10 ».

Надалі, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та « ОСОБА_10 », керуючись метою швидкого протиправного збагачення, розробили злочинний план направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 та вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15.01.2022, близько 15 год, з метою реалізації задуманого плану, діючи в умовах воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 09 травня 2025 року), керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання - вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, « ОСОБА_10 » перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в телефонній розмові висунув вимогу останньому сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому висловив погрози застосування фізичного насильства в разі невиконання поставленої ним вимоги, які ОСОБА_11 сприйняв як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, 18.01.2025 «ОСОБА_10», перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», знову зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в телефонній розмові в черговий раз повідомив останньому про необхідність сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, в іншому випадку пригрозив приїздом за місцем проживання потерпілого групи осіб з так званого «злочинного світу», які відберуть в останнього усе належне йому майно. Також у вказаній розмові « ОСОБА_10 » повідомив потерпілому ОСОБА_11 про необхідність здійснення подальшої комунікації з приводу поставленої вимоги в тому числі із ОСОБА_8 .

Надалі, на протязі 21.01.2025, 25.01.2025 та 26.01.2025 «ОСОБА_10» використовуючи месенджер «WhatsApp» телефонував потерпілому ОСОБА_11 та в розмовах продовжував вчиняти на нього психологічний тиск з метою сплатити ОСОБА_6 вищевказаний надуманий борг, а також говорити про необхідність зв`язатися з даного питання із ОСОБА_8 .

В подальшому, 27.01.2025 та 30.01.2025 між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 відбулися телефонні розмови з ініціативи останнього, який телефонував потерпілому на його мобільний номер НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «WhatsApp», із власного мобільного номеру НОМЕР_3 . У вказаних розмовах ОСОБА_8 підтвердив свою обізнаність у нібито наявності боргу потерпілого ОСОБА_11 перед ОСОБА_6 та повідомив, що спілкувався з даного приводу із «ОСОБА_10», після чого запропонував потерпілому зустрітися задля обговорення ситуації, яка склалася.

04.02.2025 близько 13 год ОСОБА_8 за попередньою домовленістю із потерпілим ОСОБА_11 зустрілися поряд із ГРК «Лелека», що по Вінницьке шосе, 1 в м. Хмельницький, звідки разом направилися у ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. Під час розмови у вказаному закладі ОСОБА_8 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_6 , «ОСОБА_10» та ОСОБА_9 , маючи спільний умисел із вказаними особами на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , повідомив останньому, що «ОСОБА_10» являється впливовою особою у так званому «кримінальному світі», а тому потерпілий має виконувати усе те, що він йому говорить, маючи на увазі повернення неіснуючого боргу ОСОБА_12 в розмірі 300 000 доларів США. Також ОСОБА_8 у вказаній розмові наполягав на тому, щоб потерпілий ОСОБА_11 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_6 та обговорив усі деталі, щодо повернення так званого боргу.

Після вказаної зустрічі у ГРК «Лелека» 04.02.2025 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, про обставини вказаної зустрічі, а також наголосив, щоб остання розмовляючи з ОСОБА_11 продовжувала наполягати на поверненні неіснуючого боргу в розмірі 300 000 доларів США, при цьому допустив, що в подальшому вчиняючи вимагання, з метою як найшвидшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 можна буде зменшити суму неіснуючої заборгованості до 200 000 доларів США. Також ОСОБА_8 узгодили із ОСОБА_13 , що після незаконного заволодіння грошовими коштами потерпілого в розмірі 200 000 доларів США, з вказаної суми 150 000 доларів отримає ОСОБА_13 , а решта 50 000 доларів США будуть розподілені між ним та іншими особами залученими до вимагання, маючи на увазі «ОСОБА_10» та ОСОБА_14 .

06.02.2025 ОСОБА_11 відповідно до попередньої рекомендації ОСОБА_8 зателефонував зі свого мобільного номеру НОМЕР_2 на мобільний номер ОСОБА_6 НОМЕР_4 . В ході вказаної розмови ОСОБА_11 заперечив наявність у нього боргу перед ОСОБА_13 в розмірі 300 000 доларів США та просив останню припинити вимагати у нього вказану суму грошових коштів через третіх осіб, маючи на увазі «ОСОБА_10» та невідомих потерпілому осіб з так званого «кримінального світу» на яких той посилається. В свою чергу ОСОБА_6 наголосила ОСОБА_11 про необхідність сплатити їй грошові коштів в розмірі 300 000 доларів США, таким чином підтвердивши залучення «ОСОБА_10» та інших осіб до вимагання грошових коштів у потерпілого.

Після вищевказаної розмови ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , на протязі 06.02.2025, 07.02.2025, 10.02.2025, 11.02.2025 ОСОБА_8 , використовуючи месенджер «WhatsApp», телефонував потерпілому ОСОБА_11 та в розмовах, посилаючись на «ОСОБА_10» та інших невідомих потерпілому людей з так званого «кримінального світу», наполягав у необхідності сплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому говорив про настання проблем, які виникнуть в разі невиконання поставленої вимоги. В свою чергу потерпілий ОСОБА_11 під час кожної з таких розмов пояснював, що немає боргу в розмірі 300 000 доларів США перед ОСОБА_6 та будь-ким іншим.

В подальшому, 16.02.2025 близько 18 год ОСОБА_9 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та « ОСОБА_10 », використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в телефонній розмові представившись особою на прізвисько « ОСОБА_15 » повідомив про необхідність «закрити питання», маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого дзвінок було перервано.

Наступного дня 17.02.2025 та в подальшому 18.02.2025 потерпілому ОСОБА_11 телефонував ОСОБА_8 та в розмовах дав зрозуміти, що особа на прізвисько « ОСОБА_15 », тобто ОСОБА_9 , представляє інтереси « ОСОБА_10 » в питані щодо сплати потерпілим грошових коштів ОСОБА_13 . Також під час вказаних розмов ОСОБА_8 повідомив потерпілому ОСОБА_11 про необхідність зустрітися.

24.02.2025 близько 13 год 30 хв ОСОБА_8 та ОСОБА_16 відповідно до попередньої домовленості зустрілися в ГРК «Собкофф», що по вул. Прибузька, 15/1 в м. Хмельницький. У вказаному закладі ОСОБА_8 використовуючи власний мобільний телефон зателефонував у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_6 та увімкнув гучномовець, після чого остання повідомила ОСОБА_11 про необхідність розрахуватися з нею, маючи на увазі сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, а також зауважила про необхідність вирішення даного питання через її людей, тобто «ОСОБА_10» та ОСОБА_14 . Закінчивши дану розмову, ОСОБА_8 знову ж таки використовуючи власний мобільний телефон здійснив відео дзвінок у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_9 ході вказаної розмови ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, розташувавшись в кріслі поряд з столом поверх якого демонстративно знаходились предмет схожий на автоматичну зброю та набої до нього, повідомив потерпілому ОСОБА_11 про необхідність сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, при цьому пригрозив фізичною розправою, а саме сказав, що в разі відмови виконати поставлену вимогу відріже потерпілому голову. Закінчивши вказаний відео дзвінок, ОСОБА_8 в свою чергу також наголосив потерпілому про необхідність сплатити грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 300 000 доларів США.

В подальшому, 04.03.2025 близько 11 год 30 хв в приміщені ресторану «Чарлі», що по вул. Заводська, 30 в м. Хмельницький, відбулася зустріч ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , після якої останній перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи месенджер «WhatsApp», зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_5 на мобільний номер ОСОБА_11 НОМЕР_2 та в черговий раз висунув вимогу потерпілому сплатити грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, після чого усі вищевказані особи та « ОСОБА_10 » залишать його в спокої.

Надалі, в період з 05.03.2025 по 19.03.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неодноразово почергово телефонували потерпілому ОСОБА_11 у месенджері «WhatsApp» та під час вказаних телефонних розмов тиснули на останнього психологічно примушуючи сплатити на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_11 , сприймаючи усі попередні погрози вищевказаних осіб як реальні, побоюючись за власне життя та здоров`я, погодився сплатити частину вищевказаного неіснуючого боргу в розмірі 200 000 доларів США.

27.03.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області, українці, громадянці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимій, повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна (вимагання), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у даний час об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - показами потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив про обставини вимагання у нього грошових коштів групою осіб, в тому числі ОСОБА_9 ; - протоколом огляду диску з відео записами від 04.03.2025, якими зафіксовано зустріч ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в приміщені ресторану «Чарлі», що по вул. Заводська, 30 в м. Хмельницький, що відбулася 04.03.2025; - матеріалами за результатами проведення НСРД; - іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що повністю узгоджується із санкцією ч. 4 ст. 189 КК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слід взяти до уваги ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В діях ОСОБА_6 , вбачаються ознаки особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ільков проти Болгарії» передбачено, що «суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім цього, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана ОСОБА_6 , може незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних.

Так, перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_6 , може негативно впливати на потерпілого та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на досудовому та судовому розгляді. Також, на даний час не встановлено всіх осіб, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи даний ризик слід зазначити, що показання учасників кримінального провадження є суттєвими і їх зміна під час досудового розслідування та судового розгляду може впливати на прийняття судового рішення за результатами розгляду справи по суті.

Встановлено наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, поведінка підозрюваної, коло її знайомих, свідчить про те, що вона може вчинити інші злочини.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слід враховувати обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КК України наявні достатні докази вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України ОСОБА_6 вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що повністю узгоджується із санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Розслідування у даному кримінальному провадженні знаходиться на початковій стадії, усі свідки невстановлені та не допитані, речові докази не дослідженні, а можливо ще й і не відшукані.

За таких обставин, зважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , передбачає призначення покарання тільки у виді позбавлення волі, початковий етап розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, прихожу до переконання, що наявні ризики, передбачені ст..177 КПК України, а саме, що підозрюваний намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інший злочин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даного кримінального правопорушення, прихожу до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На переконання слідчого судді, прокурор у судовому засіданні довів, а слідчий суддя переконався у тому, що існує обґрунтована підозра вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, що є підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи обставини та тяжкість злочину, суспільної небезпеки кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028 грн.) - 302 800 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

А тому саме такий розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 25 травня 2025 року включно.

Визначити заставу в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Ухвала діє по 25 травня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1