КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1012/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року задоволено частково клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000181 від 23.02.2024 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на речі, вилучені 13.08.2024 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ;

- банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ;

- банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 .

Постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 .

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В судове засідання представник володільця майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена завчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду не подавала.

Прокурор, вважав за можливе проведення апеляційного розгляду у відсутність представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , яка належним чином була повідомлена про судове засідання.

Зазначені обставини дають суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у відсутність представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , з урахуванням вимог ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405, ст. 422 КПК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної ухвали, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 23.02.2024 за ст. 368-5 КК України.

15.08.2024 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні № 0000181, із забороною відчуження, розпорядження та користування на речі, вилучені 13.08.2024 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ;

- банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 ;

- пластикова картка білого кольору з написом на ній «НОМЕР_8», виконаний барвником чорного кольору; ключ з написом на ньому «НОМЕР_9»;

- ключ з написом «HD 3970 Нarley-Davidson» в кількості 3 шт. з брелоком чорного кольору на зв`язці;

- ключ з написом «Нarley-Davidson» з брелоком чорного кольору та биркою синього кольору з написом «Break out 2013 Red», виконаний від руки барвником синього кольору.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких у період часу з 28.11.2019 по теперішній час особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме директором Поліського лісового офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перебування на посадах начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, а також директора Поліського лісового офісу ДП «Ліси України», набуто активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи.

Згідно твердження сторони обвинувачення, зазначені протиправні дії полягають у тому, що ОСОБА_11 використовуючи наближених до нього осіб, родичів, а також підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, інтереси яких активно лобіюються останнім з використанням службового становища, набув у власність активи (нерухоме майно, транспортні засоби тощо) щодо яких на системній основі вчиняє дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відповідно доводів прокурора, ОСОБА_11 через підконтрольних йому осіб набув у власність активи, а саме транспортні засоби, що офіційно зареєстровані на інших фізичних та юридичних осіб, проте щодо якого останній прямо та/або опосередковано вчиняє дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, зокрема через ОСОБА_6 (за період з 3 кв. 2008 року по 4 кв. 2023 року отримано доходів, з урахуванням сплати податків, на суму 569 098,51 грн).

При цьому встановлена наявність взаємних банківських операцій, зокрема: переказів грошових коштів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , оплати штрафів ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 , поповнень ОСОБА_14 мобільних рахунків ОСОБА_11 , та інші банківські операції, що здійснювались із рахунків ОСОБА_12 та ОСОБА_6 на користь та/або в інтересах ОСОБА_11 , членів його родини, що свідчить про підтримання останнім сталих контактів з вказаними особами.

Крім цього, ОСОБА_11 являється фактичним власником щонайменше трьох мотоциклів «Harley-Davidson», ринкова вартість кожного з яких становить понад 30 000 доларів США, які зареєстровані на родичів та підконтрольну йому особу - ОСОБА_15 , однак точне місце зберігання (місцезнаходження) відповідного майна органу досудового розслідування наразі не відоме.

З огляду на викладене у органу досудового розслідування наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_11 та його дружина ведуть спосіб життя неспівставний з їх законними доходами.

13.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.07.2024 у справі №757/31435/24-к проведено обшук квартири за місцем проживання водія дружини ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить тещі ОСОБА_6 - ОСОБА_16 , у ході якого вилучено наступне майно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ; банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ; банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 ; пластикова картка білого кольору з написом на ній «НОМЕР_8», виконаний барвником чорного кольору; ключ з написом на ньому «НОМЕР_9»; ключ з написом «HD 3970 Нarley-Davidson» в кількості 3 шт. з брелоком чорного кольору на зв`язці; ключ з написом «Нarley-Davidson» з брелоком чорного кольору та биркою синього кольору з написом «Break out 2013 Red», виконаний від руки барвником синього кольору.

Постановою слідчого від 14.08.2024 вищевказані речі, вилучені в ході обшуку, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор вказав, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, а також з метою збереження речових доказів виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

17.12.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено частково клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000181 від 23.02.2024 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на речі, вилучені 13.08.2024 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ;

- банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України, і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Крім того, вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ; банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ; банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 необхідні для забезпечення їх збереження як речових доказів, запобігання можливості приховування, знищення доказу злочинної діяльності, а також мають суттєве значення для розслідування кримінального провадження, тому наявні підстави, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України.

В частині вимог клопотання прокурора щодо накладення арешту на пластикову картку білого кольору з написом на ній «НОМЕР_8», виконаний барвником чорного кольору; ключ з написом на ньому «НОМЕР_9»; ключ з написом «HD 3970 Нarley-Davidson» в кількості 3 шт. з брелоком чорного кольору на зв`язці; ключ з написом «Нarley-Davidson» з брелоком чорного кольору та биркою синього кольору з написом «Break out 2013 Red», виконаний від руки барвником синього кольору, то слідчий суддя встановив, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки прокурором не доведено, що зазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, тому слідчий суддя вважав, що накладення арешту на таке майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000181 від 23.02.2024 за ст. 368-5 КК України, та можливе відношення до нього майна на яке накладено арешт, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив частково вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Так, колегія суддів зауважує на тому, що постановою слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_17 від 14.08.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на мотоцикл Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_5 ; банківська карта «Credit Agricole» № НОМЕР_6 , видана на ОСОБА_10 ; банківська карта «TATRA BANKA» № НОМЕР_7 , визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні № 0000181 від 23.02.2024 за ст. 368-5 КК України /а.с.124-132/.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора в цій частині та накладення арешту на вказане майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4