Справа № 346/5982/24
Провадження № 1-в/346/608/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Коломийська

виправна колонія (№41)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Квіткове, Бережанського району, Тернопільської області, зареєстроване та фактичне місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, неодноразово судимого: 20 серпня 2021 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 статті 185 КК України з призначеним покаранням у виді арешту на строк 4 місяці,звільненому 15 квітня 2022 року по відбуттю строку покарання; 05 травня 2022 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 09 червня 2022 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 та ч.4 ст.70,72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; - 14 липня 2022 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; - 25 серпня 2022 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою, в якій просить звільнити його з місць позбавлення волі, а саме з Коломийської виправної колонії №41, посилаючись на прийняття Закону № 3886-IX.

Вивчивши матеріали особової справи та заяву засудженого, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, який не заперечив щодо задоволення заяви засудженого, думку засудженого, який просить задовольнити вказану заяву, прокурора, який вказав на відсутність підстав для задоволення заяви засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що згідно вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185 та частиною 3 статті 185 КК України та призначено йому покарання: за частиною 2 статті 185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці; за частиною 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі частини 4 статті 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2022 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання з урахуванням частини 4 статті 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців - визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. У строк покарання, з урахуванням статті 72 КК України, зараховано строк покарання відбутого повністю за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2021 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначено покаранням у вигляді арешту на строк 4 місяці, та визначено, що подальшому відбуттю підлягає покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Початок відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 у порядку виконання вироку.

Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК Украни у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців. У строк відбуття покарання зараховано повністю відбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2021 року з урахуванням вимог ст.72 КК України - 4 місяці арешту та строк попереднього ув`язнення у період з 18 серпня 2016 року по 09 грудня 2016 року включно відповідно до ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з часу фактичного затримання ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили та звернення його до виконання.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання з урахуванням частини 4 статті 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців - визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. У строк покарання зараховано: строк покарання, відбутого частково за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2022 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України з призначеним покаранням з урахуванням частин 1, 4 статті 70 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, визначено початок відбуття покарання за цим вироком 25 липня 2022 року; в силу статті 72 КК України, в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, строк попереднього ув`язнення у період з 18 серпня 2016 року по 09 грудня 2016 року включно, відбутого в межах кримінального провадження № 00000369 за обвинуваченням ОСОБА_5 увчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; з урахуванням статті 72 КК України, строк покарання, відбутого повністю за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2021 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначено покаранням у вигляді арешту на строк 4 місяці.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень;

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2020 році) ОСОБА_5 діянь, за які засуджений вищевказаним вироком суду від 25 серпня 2022 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становила у січні - 2102 грн. (1051*2=2102)

Водначас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду від 25 серпня 2022 року, за епізодом вчиненого 07 березня 2020 р. становила 2169 грн.

Судом встановлено, що вищевказаним вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2022 року ОСОБА_5 визначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання з урахуванням частини 4 статті 70 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, при цьому норми, на які посилається засуджений передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення його від призначеного судом покарання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку на суму 2169 грн. тобто сума завданої шкоди є більшою від 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених у 2020 році, то відповідальність за вчинені ним діяння не підпадає під ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. Отже, підстави для звільнення його від покарання відсутні.

Враховуючи вищенаведене та оскільки вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2022 року призначено покарання із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року, за яким й відбуває покарання ОСОБА_5 , що виключає можливість вирішення судом питання про звільнення останнього від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

На пiдставi наведеного, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання та пом`якшення покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 15 год. 45 хв. 20 грудня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1