Справа № 308/5383/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , озглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС1-го відділення слідчого відділу управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000049 від 29.03.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна,

встановив:

слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000049 від 29.03.2023 запідозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2 КК України.

Клопотання мотивує тим, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи на меті завдання шкоди Україні, виконуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи факт тимчасової окупації російськими військами території Луганської області, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Луганської області системи органів державної влади, створеної окупаційною владою, керуючись раніше виниклим мотивом, реалізуючи та підтримуючи рішення держави-агресора та окупаційної адміністрації, надав допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), що діяла на окупованій частині Луганської області та на підставі постанови Уряду ЛНР від 09.04.2022 №323/22 видав наказ № 42 від 22.04.2022, відповідно до якого передав у тимчасове зовнішнє управління тимчасово виконуючих обов?язки начальників філій ДУП ЛНР «Луганський автодор» майно філій ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Слідчий зазначає, що у подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи призначеним представниками окупаційної адміністрації на посаду директора незаконно створеного ДУП ЛНР «Луганський облавтодор» ОСОБА_5 на підставі постанови Уряду ЛНР від 09.04.2022 №323/22 видав наказ № 55 від 05.05.2022, відповідно до якого створив Комісію про інвентаризацію майна дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з метою його подальшої передачі у власність ЛНР.

Вказує, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнявши пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та будучи призначеним розпорядженням Ради Міністрів Луганської Народної Республіки від 09.08.2017 № 98 на посаду директора Державного унітарного підприємства Луганської Народної Республіки «Луганський автодор» (мовою оригіналу «Государственное унитарное предприятие Луганской Народной Республики «Луганский автодор»), усвідомлюючи факт окупації збройними силами рф Луганської області, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, здійснив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади створеними на тимчасово окупованій території Луганської області.

На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.11.2022, налагодивши стійкі зв`язки з представниками окупаційної адміністрації рф, ОСОБА_5 згідно вимог законодавства рф організував здійснення реєстрації в податкових органах рф підприємства «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ ЛУГАНСКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ «ЛУГАНСКИЙ АВТОДОР» (ОГРН 180, реєстратор «Межрайонная инспекция Федеральной налоговой службы № 1 по Луганской Народной Республике»).

Слідчий вказує, що поряд з цим, маючи на меті отримання прибутку та здобуття прихильності з боку представників окупаційної адміністрації Луганської області, ОСОБА_5 , будучи керівником Державного унітарного підприємства Луганської Народної Республіки «Луганський автодор» (мовою оригіналу «Государственное унитарное предприятие Луганской Народной Республики «Луганский автодор») та діючи у порядку, передбаченому законодавством російської федерації, не раніше 24.06.2022 розмістив пропозицію відкритих конкурсних торгів щодо будівництва автомобільних доріг та автомагістралей, інших доріг та елементів злітно-посадкових смуг аеродромів.

За результатами проведення відкритих конкурсних торгів Міністерство інфраструктури та транспорту Луганської народної республіки направило директору ДУП ЛНР «Луганський автодор» ОСОБА_5 повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів № 10 від 06.07.2022, згідно якого погодилося укласти з ДУП ЛНР «Луганський автодор» договір на виконання робіт з будівництва автомобільних доріг на території Луганської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, діючи на підставі проведених згідно із законодавством рф процедури відкритих конкурсних торгів, ОСОБА_5 від імені ДУП ЛНР «Луганський автодор» уклав з Міністерством інфраструктури і транспорту ЛНР договір № 75 від 12.07.2022 щодо експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування Луганської народної республіки.

Діючи умисно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 здійснював особистий контроль за виконанням укладеного договору № 75 від 12.07.2022, про що склав реєстри виконаних обсягів робіт по ДУП ЛНР «Луганський автодор» від 05.08.2022, 08.08.2022, 09.08.2022, 22.08.2022, 23.08.2022, 24.08.2022, 26.08.2022.

Окрім цього, маючи на меті отримання прибутку та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 від імені ДУП ЛНР «Луганський автодор» уклав з Міністерством інфраструктури та транспорту Луганської народної республіки в особі в. о. міністра ОСОБА_6 договори підряду щодо провадження господарської діяльності:

№ 21 від 17.03.2022 щодо поточного ремонту автодороги С131116 Софіївка-(Київ-Харків-Довжанський) км 2+100 км 4+900;

№ 58 від 09 червня 2022 року щодо поточного ремонту автодороги Т-13-11 Свердловськ КПП «Червонопартизанськ» км 5+200 км 14+200;

№ 59 від 09 червня 2022 року щодо поточного ремонту автодороги Т-13-20 Георгіївка Ровеньки (М03) км 53+200 км 45+700.

Постановою виконувача обов?язків Генерального прокурора від 11.05.2023 доручено здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000049 від 29.03.2023 слідчому відділу УСБУ в Закарпатській області.

05 березня 2025 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину України ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно з відомостями, що містяться у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у власності громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває обєкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчий зазначає, що у даному випадку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкція кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Санкція кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Враховуючи вищенаведене слідчий просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий, належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_7 , подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

У зв`язку із скороченими термінами розгляду даної категорії клопотань та відсутністю перешкод розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000049 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки № 372552092 від 03.04.2024, вбачається, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить належить ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив конфіскацію майна як виду покарання відповідно до п 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

05.03.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, (злочинів), передбачених: ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у пособництві державі-агресору, тобто у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

Санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Санкція ч. 4 ст. 111-1 КК України, передбачає покарання у вигляді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Враховуючи, що санкції кримінальних правопорушень (злочині), передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч.4 ст.111-0 КК України, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає конфіскацію майна, враховуючи, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить останньому на праві приватної власності, існують обґрунтовані підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, якщо таке покарання буде призначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000049 від 29.03.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: обєкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1