Справа № 461/1668/25
Провадження № 1-кс/461/1429/25
УХВАЛА
04.03.2025 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
Клопотання обґрунтовано наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі території України заборонено, вирішив створити організовану злочинну групу, протиправна діяльність якої полягала в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.
Так, ОСОБА_7 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною та кримінально карною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), але не пізніше січня 2024 року створив та очолив організовану групу, до складу якої в різний час увійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи.
Протиправна діяльність організованої злочинної групи у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, полягала у наступних діях: 1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали покинути територію України з різних на те причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах воєнного стану; 2) виготовлення таким військовозобов`язаним особам фіктивних медичних документів з неіснуючим діагнозом; 3) створення на підставі виготовлених фіктивних медичних виписок нових військово-облікових документів у яких буде вказано рішення військово-лікарської комісії «непридатний з виключенням з військового обліку», що надасть право військовозобов`язаним громадянам України покинути її територію; 4) надання порад клієнтам щодо місця і часу перетину держаного кордону України, їхньої поведінки під час періоду створення їм нових (фіктивних) військово-облікових документів; 5) отриманні грошової винагороди за вказані протиправні послуги.
Так, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що у громадян України військовозобов`язаних осіб (клієнтів), які мали намір виїхати за межі території України немає законних підстав для перетину державного кордону в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що наявність військово-облікового документа в якому буде вказано що особа являється непридатною до служби у ЗС України та виключена з військового обліку надасть їм право на безперешкодний виїзд за межі території України, організовував виготовлення відповідного пакету документів так званим клієнтам, необхідного для успішного виключення військовозобов`язаних громадян України із військового обліку, та подальшого їх перетину державного кордону України.
Під час особистих зустрічей з клієнтами представники організованої злочинної групи зазначали вартість послуг з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що становило від 5 000 доларів США, оплата яких відбувалась готівкою в повній сумі або шляхом визначення конкретної суми авансу, або перерахунку коштів за допомогою обмінника на відповідний рахунок (криптогаманець) та доводили до відома час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.
Всі учасники організованої ОСОБА_7 злочинної групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, також були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний намір на особисте збагачення, розуміли, що дана діяльність є протиправною та з урахуванням дії на території України воєнного стану, який забороняє виїзд за межі України військовозобов`язаним громадянам має високий ступінь суспільної небезпеки.
Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, діючи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, увійшли до створеної ОСОБА_7 організованої злочинної групи, де останній виступав організатором для вчинення тяжких злочинів у сфері недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_7 як організатору групи.
Зокрема, ОСОБА_7 як організатор групи, в ході вчинення злочинних дій виконував наступні функції: відповідав за пошук клієнтів, озвучував суму неправомірної вигоди, яку необхідно заплатити їм за надані організованою злочинною групою незаконних послуг; отримував кошти від них за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України та необхідні документи, дані, які використовував для виготовлення фіктивних медичних виписок із установ та організацій у яких вказувався неіснуючий діагноз; створював за допомогою невстановлених на даний час третіх осіб нові військово-облікові документи у яких військовозобов`язані громадяни України зазначались як непридатні до служби у ЗС України та виключені із військового обліку; надавав поради клієнтам, щодо місця і часу перетину держаного кордону України, їхньої поведінки під час періоду створення їм нових (фіктивних) військово-облікових документів; дистанційно керував діями інших співучасників злочинної групи - ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами; забезпечував дотримання встановлених правил поведінки між учасниками групи, зокрема щодо додержання конспірації, проведення зустрічей, спілкування із клієнтами; брав участь у плануванні дій та зустрічей учасників організованої групи щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; розпоряджався коштами, які надходили від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою згодою інших учасників злочинної групи (розподіляв їх між всіма її учасниками).
ОСОБА_4 , виконуючи функції виконавця, за вказівкою ОСОБА_7 відповідав: за пошук клієнтів, озвучував суму неправомірної вигоди, яку необхідно заплатити їм за надані організованою злочинною групою незаконних послуг; отримував кошти від них за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України та необхідні документи, дані, які передавав останньому; надавав поради клієнтам, щодо місця і часу перетину держаного кордону України, їхньої поведінки під час періоду створення їм нових (фіктивних) військово-облікових документів; забезпечував дотримання встановлених правил поведінки між учасниками групи, зокрема щодо додержання конспірації, проведення зустрічей, спілкування із клієнтами; брав участь у плануванні дій та зустрічей учасників організованої групи щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; розпоряджався коштами, які надходили від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою згодою інших учасників злочинної групи.
ОСОБА_8 , виконуючи функції виконавця, за вказівкою ОСОБА_7 відповідав: за пошук клієнтів, озвучував суму неправомірної вигоди, яку необхідно заплатити їм за надані організованою злочинною групою незаконних послуг; отримував кошти від них за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України та необхідні документи, дані, які передавав останньому; надавав поради клієнтам, щодо місця і часу перетину держаного кордону України, їхньої поведінки під час періоду створення їм нових (фіктивних) військово-облікових документів; забезпечував дотримання встановлених правил поведінки між учасниками групи, зокрема щодо додержання конспірації, проведення зустрічей, спілкування із клієнтами; брав участь у плануванні дій та зустрічей учасників організованої групи щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; розпоряджався коштами, які надходили від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою згодою інших учасників злочинної групи.
Організована на тривалий період часу злочинна група, де ОСОБА_7 виступав організатором, характеризувалась стабільністю і згуртованістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності, розробкою і узгодженням планів і методів вчинення злочинів, наявністю загальних правил поведінки, домовленістю та готовністю до постійного вчинення злочинів всіма членами організованої групи, а також розподілу коштів отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками.
За вказаних обставин, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, члени організованої групи вчинили ряд злочинів.
Так на початку січня 2024 року ОСОБА_7 входячи до організованої злочинної групи та діючи від її імені, до складу якої також входили ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, зателефонував до ОСОБА_9 , та запропонував останньому організувати йому незаконний перетин державного кордону України, який полягав у виготовленні йому фіктивних медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_10 буде виключений з військового обліку та зможе вільно перетинати державний кордон України, на що останній погодився та відправив ОСОБА_7 смс-повідомлення у мобільний додаток «Вотсап» із копією власних документів, а саме: паспорт громадянина України; ідентифікаційний код; витяг про місце проживання, а також за допомогою послуг ТОВ «Нова Пошта» на вказане ОСОБА_7 відділення - три власні фотографії розміром 3х4 в кількості 6 штук. При цьому ОСОБА_7 заявив, що за такі послуги з організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_9 необхідно заплатити 5 000 доларів США, та надав усні гарантії взятих на себе зобов`язань, після чого останні домовились про те, що ОСОБА_9 оплатить вказані кошти після отримання всіх документів, що нададуть йому право безперешкодно перетнути державний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, в складі організованої групи, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Крім цього у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше травня 2024 року ОСОБА_7 входячи до організованої злочинної групи та діючи від її імені, до складу якої також входили ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи зателефонував до ОСОБА_11 , та запропонував останньому організувати йому незаконний перетин державного кордону України, який полягав у виготовленні йому фіктивних медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_11 буде виключений з військового обліку та зможе вільно перетинати державний кордон України, на що останній погодився та відправив ОСОБА_7 смс-повідомлення у мобільний додаток «Вотсап» із копією власного паспорту громадянина України, а також за допомогою послуг ТОВ «Нова Пошта» на вказане ОСОБА_7 відділення оригінал військового квитка серії НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_7 заявив, що за такі послуги з організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_11 необхідно заплатити 5 000 доларів США, та надав усні гарантії взятих на себе зобов`язань, після чого останні домовились про те, що ОСОБА_11 оплатить вказані кошти після отримання всіх документів, що нададуть йому право безперешкодно перетнути державний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, в складі організованої групи, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше травня 2024 року ОСОБА_7 входячи до організованої злочинної групи та діючи від її імені, до складу якої також входили ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи під час телефонної розмови із ОСОБА_12 , запропонував останньому організувати йому незаконний перетин державного кордону України, який полягав у виготовленні йому фіктивних медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_12 буде виключений з військового обліку та зможе вільно перетинати державний кордон України, на що останній погодився та відправив ОСОБА_7 смс-повідомлення у мобільний додаток «Вотсап» із копією власних документів, а саме: паспорт громадянина України; ідентифікаційний код та військово-обліковий документ. При цьому ОСОБА_7 заявив, що за такі послуги з організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_12 необхідно заплатити 5 000 доларів США, та надав усні гарантії взятих на себе зобов`язань, після чого останні домовились про те, що ОСОБА_12 оплатить вказані кошти після отримання всіх документів, що нададуть йому право безперешкодно перетнути державний кордон України.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 довів іншим учасникам організованої злочинної групи: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та іншим невстановленим на даний час досудовим розслідуванням особам необхідність за неправомірну вигоду в сумі 5 000 доларів США, організувати незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_12 , шляхом виготовлення йому фіктивних медичних документів з неіснуючим діагнозом, та нового військово-облікового документу, у якому ОСОБА_12 буде значитись як виключений з військового обліку, після чого в період часу з 31.05.2024 по 06.06.2024 року ОСОБА_7 діючи в складі даної злочинної групи, виконуючи відведену йому роль, організував виготовлення фіктивних медичних документів, з неіснуючим діагнозом ОСОБА_12 , а саме виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2356 ОСОБА_12 , згідно якої останній перебував на стаціонарному лікуванні в АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», що за адресою: м.Львів, вул. Огієнка, 5, в період часу з 31.05.2024 по 06.06.2024 з діагнозом: «Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ускладнена кровотечею».
Внаслідок протиправних дій організованої злочинної групи до складу якої ввійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_12 з корисливих мотивів було виготовлено фіктивні медичні документи, що в подальшому надасть змогу виготовити документи, які будуть підставою для виключення ОСОБА_12 із військового обліку, що надасть останньому право безперешкодно перетнути державний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, в складі організованої групи, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
03.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.
Слідчий у клопотанні зазначає, що з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також слідчий вказує, що враховуючи злочинну діяльність підозрюваного, яка полягала у його незаконному збагаченні за надані ним злочинні послуги, майновий стан, наявність в нього рухомого/нерухомого майна та трудову діяльність, відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати заставу у розмірі п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. На думку слідчого, саме такий розмір застави та покладення вказаних вище обов`язків забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, належну процесуальну поведінку та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України. Тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.
Захисник проти задоволення клопотання заперечив. Вказав, що доводи прокурора щодо кількості осіб, яким виготовлялися фіктивні медичні документи, є необґрунтованими, оскільки матеріали поданого клопотання містять докази лише щодо трьох таких осіб з урахуванням того, що досудове розслідування тримає більше року. Крім того, захисник зауважив, що ризики, передбачені у клопотанні, є недоведеними. Зазначив, що обшук був проведений у 2024 році. З того часу підозрюваний, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, не переховувався від органів досудового розслідування, добровільно з`являвся до органів досудового розслідування та жоден з тих осіб, яким виготовлялися документи, не виїхав за кордон. Захисник також вказав, що сума річного доходу підозрюваного за 2024 рік становить 110770 грн. Розмір застави, визначений слідчим у клопотанні, є завищеним та непомірним. Підозрюваний є позичальником, має простроченою заборгованістю. ОСОБА_4 раніше не судимий, має на утриманні двох дітей, постійне місце проживання. Захисник зазначив, що розмір застави, визначений слідчим у клопотанні, є завищеним та непомірним. Тому просив відмовити у задоволенні клопотання.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши думку прокурора поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Розгляд клопотання згідно з вимогами ч.2 ст.184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Встановлено, що 03.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, в складі організованої групи, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме:
- протоколом про результати проведення НСРД №4810/55/112/2024 від 26.08.2024;
- протоколом про результати проведення НСРД №4891/55/112/2024 від 05.09.2024;
- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , від 25.09.2024;
- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , від 25.09.2024;
- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , від 25.09.2024;
- протоколом огляду предметів від 16.10.2024;
- протоколом огляду предметів від 14.10.2024;
- протоколом огляду предметів від 13.01.2025;
- протоколом огляду предметів від 27.12.2024;
- протоколом огляду предметів від 22.01.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.02.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.02.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.02.2025;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.02.2025.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_4 , складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Таким чином, доказування обґрунтованості підозри вважається досягнутою, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідно особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватись тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може ґрунтуватись на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватись конкретними доказами в кримінальному провадженні. Обґрунтованість підозри не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.
Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду.
Слідчий суддя перевіряє обґрунтованість підозри, а саме: стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється особа, в тому числі, зазначення часу і місця його вчинення, але не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
Відповідно, і вимога щодо достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого, прокурора повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи ще неповною, призводить тим не менше до обґрунтованого висновку про причетність особи до інкримінованого їй злочину та виключає протилежний висновок на даний момент розслідування.
Не вдаючись до оцінки доказів з точки зору їх достатності та допустимості, а також доведеності поза розумним сумнівом вини особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, при вирішенні питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих доказів здійснюється слідчим суддею виключно з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав вважати особу причетною до вчинення кримінального правопорушення, а також стверджувати, що підозра є настільки обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Визначаючи стандарт «достатня підстава», що застосовується при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.01.2022 зазначила, що стандарт доказування «достатня підстава» є значно нижчим порівняно з такими стандартами як «поза розумним сумнівом» (що застосовується під час розгляду кримінального провадження по суті), так і «обґрунтована підозра» (за яким доводиться наявність підстав піддавати конкретну особу заходам забезпечення кримінального провадження) (справа № 11 - 132сап21).
Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини даного кримінального провадження та враховуючи достатню наявність доказів про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, суд вважає, що оголошена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою.
Як вбачається з доводів сторони обвинувачення, орган досудового розслідування прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України.
Стосовно наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий суддя вважає, що такий слідчим не доведено з огляду на таке.
Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).
З урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини у справі, оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, в якому він підозрюється, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Доводи слідчого про наявність вказаного ризику спростовуються встановленими у судовому засіданні обставинами, зокрема тим, що підозрюваний з моменту проведення обшуку, а саме 25.09.2025 року, від органів досудового розслідування не переховувався, добровільно з`являвся на виклики слідчого/прокурора.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), підтверджується тим, що соціальне становище, яке займає ОСОБА_4 (зв`язки із невстановленими на даний час особами, які спільно здійснюють дії, що дають право особі перетнути державний кордон України), надає йому можливість доступу до документів, які мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, а також враховуючи те, що вказаний тяжкий злочин вчинений з використанням свого соціального становища, та те, що на даний час органом досудового розслідування ще не допитано свідків та не вилучено усіх документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Разом з цим, до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний ОСОБА_4 не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.
На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину), вказує і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.
Ураховуючи характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 злочину, є всі підстави вважати, що підозрюваний може незаконними засобами впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 332 КК України, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам незаконно впливати на учасників кримінального провадження, нищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має на утриманні двох дітей, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 03.03.2025 року сума доходу за період з січня 2024 по грудень 2024 року становить 110769,58 грн. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб вчинення злочину підозрюваним, наявність вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд не вбачає підстав застосувати більш м`який запобіжний захід. За вказаних обставин, підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Суд, враховуючи викладені ризики, обставини вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , приходить до висновку про необхідність обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного щодо виконання нею процесуальних рішень не в силі.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який не підпадає під вищезазначений перелік, суд вважає за можливе призначити заставу.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається з урахуванням особистості підозрюваного, його майнового становища, стосунків з іншими особами.
Крім того, у вказаній справі Європейський суд з прав людини дійшов до висновку про те, що збитки від злочину не є критерієм для визначення суми застави.
Визначаючи розмір застави, суд враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів. У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має на утриманні двох дітей, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 03.03.2025 року сума доходу за період з січня 2024 по грудень 2024 року становить 110769,58 грн. Згідно з договором позики грошей від 30.04.2024 року ОСОБА_4 отримав грошові кошти у розмірі 3649529,60 грн. Як вбачається із заяви-вимоги позикодавця ОСОБА_16 від 24.02.2025 року, ОСОБА_4 зобов`язання за договором позики грошей не виконав та має просточену заборгованість.
Тому з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, беручи до уваги ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу,зважаючи на вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 242240 грн.
Суд, враховуючи наведене та обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, приходить до висновку про те, що застава в розмірі в розмірі 242240 грн. здатна забезпечити ОСОБА_4 виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього незаконними засобами впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
При цьому підозрюваному роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
Також підозрюваному і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі внесення застави щодо підозрюваного, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 02.05.2025 року.
Визначити ОСОБА_4 розмір застави в сумі 242240 грн.
У разі застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави - на строк до 02.05.2025 року покласти на нього наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися із Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками та підозрюваними сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1