Справа № 487/9402/24
Провадження № 1-кп/487/400/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальний проступок внесений до ЄРДР за №0000385 від 30.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, на утриманні має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

30.09.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06,05.2000 (із наступними змінами), якою психотропну речовину PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (список № 2 таблиці № 1 постанови), вчинив кримінальний проступок, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання

без мети збуту психотропних речовин, 30.09.2024, за невстановлених

обставин, у невстановленому місці та особи, придбав (знайшов) для

особистою вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено на території України - PVP, масою 0,4102 г.

В подальшому, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір,

направлений на незаконне зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи

суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання,

ОСОБА_3 зберігав вказану психотропну речовину при собі, без мети збуту, для

власного вживання до моменту її вилу чення співробітниками поліції.

30.09.2024в період часу з 11:17 год. по 14:00 год. за адресою:

неподалік від будинку 263/1 по вулиці ЖДП, міста Миколаєва, в ході

особистого обшуку ОСОБА_3 було виявлено та вилучено пакет із

застібкою «zip-lock» з речовиною, що містить у своєму складі психотропну

речовину, обіг якої заборонено PVP. маса PVP у складі речовини становить

0,4102 г., яку ОСОБА_3 незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 309 КК України, незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, визнання провини, щире каяття, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченої покарання у вигляді пробаційного нагляду.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

З обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 1591,80 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1591,80 грн.

Речовий доказ, а саме оптичний диск DVD-R- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт майна з мобільного телефону марки Samsung Galaxy A 04, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та сім-карту з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , застосований ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2024 року.

Речовий доказ, речовина яка містить у своєму складів особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку упаковано до експертного пакету НПУ№WAR1119714 - знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1