печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002050 від 09.09.2024, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Грушка, Тлумацький район, Івано-Франківської області, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, не адвоката, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який можливе покарання у вигляді позбавлення волі строком до дев`яти років, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

На даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Копія клопотання та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України отримані стороною захисту 25.12.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених. Сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, а розмір застави, запропонований в клопотанні слідчого, не є непомірним для ОСОБА_4 .

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання. Захисник зазначив, що стороною обвинувачення не доведені мета застосування запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначили про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, оскільки доказів, які б підтверджували версію органу досудового розслідування щодо вчинення ним будь-яких кримінальних правопорушень, не надано та до клопотання не долучено.

Крім того, зазначили про абсолютну неспіврозмірність та абсурдність запропонованого стороною обвинувачення, розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, письмові заперечення та докази, якими обґрунтовуються такі заперечення, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001950 від 19.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 209 КК, ч. 1 ст. 366 КК, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території Івано-Франківської області, та в зв`язку з цим був обізнаний у специфіці незаконного перетину державного кордону України, виник злочинних умисел на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи неможливість одноособового вчинення вищезазначених злочинів, а також те, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, ОСОБА_4 вступивши в змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які є місцевими жителями прикордонних населених пунктів Івано-Франківської області та обізнані у особливостях організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску до країн Європейського Союзу, можуть керувати такими діями та сприяти їх вчиненню шляхом надання для цього засобів, порад та вказівок, з корисливих мотивів,та які обізнані в особливостях місцевості Західних областей України, маючих у своєму користуванні автомобілі за для непомітного перевезення через встановлені контрольні блок-пости військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами вищезазначених осіб за грошові кошти.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, об`єднавшись у групу осіб, домовившись між собою про вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, використовуючи в якості каналу спілкування засоби мобільного зв`язку, мобільні додатки-мессенджери, у грудні 2024 року підшукали кількох військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами за грошові кошти, зокрема ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інших осіб, для їх незаконного переправлення через державний кордон України приблизно за 10 000 Євро кожний.

У подальшому, 29.10.2024, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи спільно за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджери, у ході розмов із ОСОБА_8 , який був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон з України за грошову винагороду в сумі 10 000 Євро, які потрібно буде передати за його незаконне переправлення через державний кордон України, після чого за допомогою засобів мобільного зв`язку повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_8 23.12.2024 потягом до міста Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, поселитися в готелі та чекати на транспортний засіб для подальшого його перевезення до Закарпатської області.

Після чого, 23.12.2024, ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_7 про вжиття заходів конспірації, прибув до міста Івано-Франківськ, Івано-Франківської області та відповідно до попередніх вказівок очікував поки його забере ОСОБА_7 та доставить до готелю.

В свою чергу ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи спільно за попередньою змовою групою та відповідно до розподілених ролей, сприяючи організації незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, будучи обізнаними в особливостях місцевості Західних областей України та можуть непомітно для правоохоронних органів перевезти через встановлені контрольні блок-пости військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами вищезазначених осіб за грошові кошти, 23.12.2024, приблизно о 12 год. 25 хв. на автомобілі марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 під`їхав до ОСОБА_8 , посадив останнього на переднє сидіння автомобілю та вирушили до готелю в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, де останній і перебував.

Надалі, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , 24.12.2024, приблизно о 10 год. 50 хв. забрав ОСОБА_8 в готелі та посадив останнього до салону вказаного мікроавтобуса і вони вирушили в напрямку вул. Шухевичів в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, де приблизно о 11 год. 09 хв., ОСОБА_8 передав грошові кошти ОСОБА_7 у розмірі 6000 доларів США за організацію його незаконного переміщення через державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , приїхав на автозаправну станцію «WOG», за адресою: вул. Тисменицька 248а, с. Микитинці, Івано-Франківської області, передав грошові кошти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідного до злочинного плану, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи спільно за попередньою змовою групою та відповідно до розподілених ролей, сприяючи організації незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, будучи обізнаними в особливостях місцевості Західних областей України та може непомітно для правоохоронних органів перевезти через встановлені контрольні блок-пости військовозобов`язаних громадян України, які не мають підстав для легального перетину через державний кордон України та хочуть незаконно перетнути кордон, скориставшись незаконними послугами вищезазначених осіб за грошові кошти, мав в подальшому доставити ОСОБА_8 через державний кордон України до країн Європейського Союзу та був затриманий на підставі ст. 208 КПК України разом із грошовими коштами.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні незаконного переправлення особи через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25.12.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується належними та допустимими доказами зібраними під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, а саме: протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій, протоколами обшуків, протоколом допиту свідків, протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 330 КК України.

При цьому, докази на вказаній стадії кримінального процесу на їх допустимість відповідно до ст. 89 КПК України слідчим суддею не оцінюються.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що оскільки підозрюваному було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, та в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним перетином державного кордону України, а отже обізнаний про місця незаконного перетину кордону поза пунктами пропуску, а тому ризик переховування є цілком реальним;

- існують ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, шляхом умовлянь, підкупу та погроз може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмові від участі в кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування;

- існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню;

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний не має постійного джерела доходу, належних засобів для існування, офіційно не працевлаштований. Враховуючи викладене, відсутні стримуючі фактори щодо вчинення нових кримінальних правопорушень.

Фактичні обставини злочинів, інкримінованих підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Проте, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Окрім того, ОСОБА_4 одружений, має сім`ю, діючий військовослужбовець, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим належно не мотивовано, а прокурором під час розгляду клопотання не доведено чому інший запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відтак, приймаючи до уваги наявні дані про фактичні обставини провадження, особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, також, враховуючи, що сама по собі ступінь тяжкості злочину, що інкримінується особі, не може бути безумовною підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.02.2025 року.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Крім того, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з метою забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із міста, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0002050 від 09.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.02.2025 року.

У разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися-в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1