1-кп/703/585/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000343 від 13 вересня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2 , в ніч з 16.11.2024 року до 17.11.2024 року, маючи умисел на незаконне проникнення до житла, а саме житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , діючи умисно і протиправно, через отвір в паркані пройшов на територію вищевказаного домоволодіння, де в подальшому, шляхом виймання віконного скла, через віконний отвір, порушуючи, тим самим, недоторканість житла особи, незаконно проник до будинку, та перебував в ньому до приїзду батька власника - ОСОБА_4 до 04 год. 30 хв. 17.11.2024 року без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника вказаного будинку, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , складеної ним за участі його захисника ОСОБА_5 та підписаної ними, ОСОБА_2 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Отже, обвинувачений не оспорює обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що він правильно розуміє зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому проступку, повністю доведена за результатами спрощеного провадження.

На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстави для застосування судом положень ст.69 КК України відсутні.

При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а також враховує особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, хоча і перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, однак згідно Висновку судово психіатричного експерта № 668 від 03.12.2024 року застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України не потребує, за місцем проживання характеризується посередньо, та вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу у межах станції ч.1 ст. 162 КК України, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позову у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області: сокиру, молоток та викрутку знищити після набрання вироком законної сили; DVD + R Axent диск, на якому знаходиться відео з боді камери поліцейського залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1