Номер провадження: 11-сс/813/647/25
Справа № 522/668/25 1-кс/522/296/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за участю заявника ОСОБА_6 матеріали справи за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого УСБУ в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою від 27.12.2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки подана ОСОБА_6 заява за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчиненні злочини, не містить достатніх даних про вчинення кримінальних правопорушень за викладених заявником обставин.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу УСБУ в Одеській області виконати вимоги ст.214 КПК, внести до ЄРДР відомості за його заявою від 27.12.2024 року, зареєстрованою 13.01.2025 року, про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2, ч.2 ст.364, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367, ч.4 ст.368, ч.3 ст.368-2, ст.368-5, ч.2 ст.369-2 КК України слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_7 та протягом п?яти робочих днів з дня внесення відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування, а також надати заявнику витяг з ЄРДР.

Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги вказану неявку прокурора, колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення заявника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

З оскарженої ухвали та матеріалів судової справи вбачається, що 14.01.2025 року до Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 подана скарга на бездіяльність слідчого УСБУ в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за його заявою від 27.12.2024 року, яка зареєстрована 13.01.2025 року.

У скарзі ОСОБА_6 просив зобов`язати слідчого УСБУ в Одеській області або іншу уповноважену особу внести до ЄРДР відповідні відомості за його заявою від 27.12.2024 року, яка зареєстрована 13.01.2025 року, про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.111-2, ст.114-1, ч.2 ст.364, ч.3 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367, ч.3 ст.368-2, ч.1 ст.368-5, ч.2 ст.369-2 КК України слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що заява ОСОБА_6 про вчинення злочинів від 27.12.2024 року, за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення злочинів, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінальних правопорушень за викладених заявником обставин.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку стосовно того, що в скарзі заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого не вбачається обставин, які могли б свідчити про вчинення відповідних кримінальних правопорушень, в розумінні ч.1 ст.11 КК України.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту заяви ОСОБА_6 від 27.12.2024 року вбачається, що він вважає, що слідчим ОСОБА_7 скоєно ряд кримінальних правопорушень, однак при цьому, заявник фактично з посиланням на те, що ОСОБА_7 , займаючи посаду слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві, не виконав вимог ст.214 КПК, оскільки не вніс до ЄРДР відомості за його іншою заявою від 05.12.2024 року про скоєння кримінальних правопорушень вчинених слідчим ОСОБА_8 .

Однак, на думку колегії суддів, невнесення слідчим відомостей до ЄРДР заявою про вчинення кримінальних правопорушень, не є свідченням про скоєння кримінальних правопорушень, на чому наполягає ОСОБА_6 у своїй заяві від 27.12.2024 року.

Колегія суддів звертає увагу, що кримінально процесуальним законом встановлено певний порядок у разі вчинення дій чи бездіяльності слідчим, дізнавачем чи прокурором на досудовому розслідуванні, зокрема бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що передбачено ч.1 ст.303 КПК.

Як повідомлено апеляційному суду заявником ОСОБА_6 у судовому засіданні, він скористався своїм правом захисту, відповідно до ст.303 КПК, оскільки оскаржив до Київського районного суду м. Одеси бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР стосовно слідчого ОСОБА_8 , за яким вже прийняте судове рішення по справі №947/41015/24.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року задоволено скаргу ОСОБА_6 , зобов`язано уповноважену особу Київської окружної прокуратури м. Одеси, відповідно до вимог ст.214 КПК внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_6 від 05.12.2024 року про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.ч.3, 4; 111 ч.2; 111-2 ч.2; 114-1; 364 ч.2; 365 ч.3; 366 ч.2; 367 ч.2; 368-2 ч.3; 368-5 ч.1; 371 ч.3; 372 ч.2; 374 ч.2 КК України, слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Одесі) Територіальне Управління Державного Бюро Розслідувань, розташовано у місті Миколаєві, ОСОБА_8 , розпочати досудове розслідування, та вручити заявнику або його представнику витяг з ЄРДР (справа №947/41015/24, провадження №1-кс/947/17709/24).

Таким чином, слід констатувати, що вказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 про можливе вчинення слідчим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.

За таких обставин, внесення відомостей до ЄРДР про можливе вчинення слідчим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень мало б відбутись на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2024 року, яка є обов`язковою для виконання, оскільки в протилежному випадку передбачена відповідальність за невиконання судового рішення (ст.382 КК України).

Однак, заявник ОСОБА_6 , а ні в заяві від 27.12.2024 року (яка зареєстрована 13.01.2025 року), а ні в скарзі від 14.01.2025 року, про невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року не зазначав та не заявляв про можливе скоєння кримінального правопорушення будь-якою посадовою особою правоохоронних органів, передбаченого ст.382 КК України.

З огляду на наведене, апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_6 , що за наявності факту невиконання судового рішення, зокрема ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2024 року (справа №947/41015/24, провадження №1-кс/947/17709/24), вказані обставини можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні, за відповідного звернення в передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, однак не можуть бути враховані при розгляді даної справи в контексті перевірки законності рішення слідчого судді.

Доводи заявника ОСОБА_6 , що оскаржена ухвала підлягає скасуванню з посиланням на існування ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 26.12.2024 року, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки про наявність указаної ухвали в своїй скарзі від 14.01.2025 року, яка перебувала на розгляді Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_6 не вказував.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя в межах доводів щодо певних обставин, які відображені у скарзі заявника, повно і об`єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 висновків слідчого судді не спростовують, оскільки фактично зводяться лише до констатування існування незгоди заявника з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За наведених обставин, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що доводи заявника про існування факту незаконної бездіяльності слідчого УСБУ в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за заявою ОСОБА_6 від 27.12.2024 року, є необґрунтованими та безпідставними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого УСБУ в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за його заявою від 27.12.2024 року, яка зареєстрована 13.01.2025 року залишити без змін.

Копію ухвали надіслати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для вручення ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4