Справа № 289/311/25
Номер провадження 1-кс/289/47/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

начальника Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000002, -

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду 21.02.2025 року надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 по матеріалах кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Згідно клопотання, 19.01.2025 близько 12 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який знаходився на ліжку у спальній кімнаті за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 разом зі своєю падчеркою неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який достовірно знав, що останній виповнилось лише 15 років і вона є неповнолітньою, виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло, за допомогою пальців рук та язика, без добровільної згоди потерпілої, тобто у зґвалтуванні останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо неповнолітньої особи, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на ліжку в середині спальної кімнати житлового будинку в АДРЕСА_1 , разом із неповнолітньою ОСОБА_7 , переконавшись у відсутності осіб, які могли б йому завадити, будучи обізнаним, що ОСОБА_7 , є неповнолітньою особою, приспустивши штани та нижню білизну з нижньої частини її тіла, використовуючи власну фізичну перевагу, з метою подолання опору потерпілої, однією рукою тримаючи руки потерпілої, не реагуючи на словесні заперечення останньої, за допомогою пальців власної руки здійснив неодноразові проникнення у вагінальний отвір неповнолітньої ОСОБА_7 .

Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 за допомогою свого язика здійснив неодноразові проникнення у вагінальний отвір неповнолітньої ОСОБА_7 , внаслідок чого зґвалтував останню.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

На думку слідчого є всі підстави вважати, що наявні ризики, визначені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від суду та слідства, оскільки, останній перебував в розшуку по кримінальному провадженні №0003103 від 28.05.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України, і в даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а також останній може впливати на потерпілу яка являється неповнолітньою, законного представника потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки вони є його родичами та проживають у одному будинку, а тому останній може змусити їх дати показання у частині непричетності його до вчинення ним кримінального правопорушення у якому підозрюється або зміни їх показань, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду, також підозрюваний ОСОБА_5 може знищити речові докази, які стосуються даного провадження у зв`язку із тим, що вказана подія відбувалась за місцем проживання та реєстрації останнього за адресою АДРЕСА_1 і на даний час не встановлено всіх обставин кримінального правопорушення, а тому не вилучено ще всіх речових доказів, які мають значення у даному провадженні, а також може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється так як з показів неповнолітньої потерпілої дії сексуального характеру відносно неї, підозрюваний вчиняв протягом останнього року, що підтверджує факт продовження кримінального правопорушення.

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються матеріалами долученими до клопотання.

Вищевказані обставини, на думку слідчого СВ ВП №2 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області, вказують на вчинення умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років та дають підстави обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вік підозрюваного ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування. Крім цього, останній може незаконно впливати на потерпілу, представника потерпілої та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що збільшує ризики передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий СВ підтримала внесене клопотання та пояснила, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за яким останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

Прокурор підтримав клопотання та додав, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, який він вчинив щодо неповнолітньої та під час дії воєнного стану, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Також, те що по даній справі не допитані всі свідки. Потерпіла та одна із свідків є падчеркою та донькою підозрюваного, на яких він може впливати. Тривалий час підозрюваний перебував у розшуку по іншому кримінальному правопорушенню. Тому застосування іншого запобіжного заходу є не можливим. Враховуючи характер вчиненого злочину також просив не застосовувати відносно останнього застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, свою вину не визнає повністю. Зазначає, що падчерка, яка є потерпілою, його обмовила під тиском її матері, яка є дружиною підозрюваного. Сімейні стосунки з дружиною в нього погані і він казав дружині про можливе розлучення. На що дружина відреагувала агресивно і емоційно. Погрожувала примусити його подарувати будинок в якому вони живуть і який належить на праві особистої власності підозрюваному, або посадити в тюрму. Не заперечує, що самовільно залишив військову частину приблизно 8 місяців назад, однак в цей час працював в іншому районі, а тому вдома перебував рідко. Ніяких дій сексуального характеру відносно падчерки та доньки ніколи не вчиняв. Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю проживання матері, де згідно паспортних даних зареєстроване місце його проживання.

Адвокат ОСОБА_6 також заперечив проти задоволення даного клопотання. Зазначає, що належних і допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_5 матеріали клопотання не містять. У потерпілої відсутні будь-які тілесні ушкодження, а її покази надані під тиском матері, яка хоче заволодіти будинком, а все обвинувачення ґрунтується лише на показах потерпілої. Просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю проживання матері ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, представника потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В частині 2 статті 177 КПК України зазначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, що 18 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

21 лютого 2025 року т.в.о начальника СВ ВП №2 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за який законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років.

Докази вчинення ним даного кримінального правопорушення містяться в показаннях потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , які прямо вказують на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. А також показами законного представника потерпілої, та інших свідків, в протоколах слідчих дій та підтверджуються доказами долученими до клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведені.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані злочини у разі доведення його вини, особу підозрюваного та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що існують ризики передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та її представника, а також свідків у цьому ж кримінальному провадженні, необхідність припинення вчинення нових злочинів.

Вищенаведене дозволяє стверджувати, що заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Оцінка доказів по справі, може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості і достатності, вдаватись в оцінку належності кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого, погоджене прокурором про тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В частині 4 цієї статті вказано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином, вчиненим із застосуванням насильства щодо неповнолітньої особи, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, згідно якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі - суд не визначає підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні №0000002, строком на 60 діб, а саме по 21 квітня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 25 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10