Провадження № 1-кп/344/621/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

особи, що якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Отинія Коломийського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою, не працюючої, неодруженої, є особою з інвалідність ІІ групи, на утриманні має двох малолітніх дітей, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в період часу з 12.02.2024 по 31.08.2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняла психологічне та фізичне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до її психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілого, що виразилось у негативних переживаннях та емоційній напруженості.

Так, 12.02.2024 року о 08 год. 50 хв. по місцю спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме дії психологічного та фізичного характеру, яке проявлялося у вираженні у її сторону словами нецензурної лексики та нанесенні удару в область плеча.

За вказаним фактом, постановою Івано-Франківського міського суду від ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Також, 09.06.2024 року протягом дня, по місцю спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , яке проявлялося у вираженні у її сторону словами нецензурної лексики та погрозами виселення із квартири. За цим фактом, постановою Івано-Франківського міського суду від ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Крім цього, 12.06.2024 року о 16 год 00 хв, по місцю спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , яке проявлялося у вираженні у її сторону словами нецензурної лексики та погрозах фізичною розправою. За вказаним фактом, постановою Івано-Франківського міського суду від ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Проте, після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробила та продовжила вчиняти сімейне насильство.

Так, 31.08.2024 року близько 17 год. 00 хв. по місцю спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на ґрунті неприязню відносин, вчинила відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічне насильство що виразилось у висловлюванні нецензурною лексикою в її бік та погроза) фізичною розправою.

Зазначені дії викликали у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдали шкоди її психічному здоров`ю та погіршили якість життя потерпілої загалом, що виразились у втраті повноцінного сну, відпочинку та негативних переживаннях.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, оскільки ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що повністю підтверджено зібраними в кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила факт вчинення нею суспільно небезпечних діянь, які зазначені в клопотанні прокурора. Не заперечила проти застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

В судовому засіданні захисник вказав, що враховуючи позицію своєї підзахисної, не заперечує щодо задоволення клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_6 подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, оскільки прибути у судове засідання не має можливості через стан здоров`я.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України підтверджується показаннями свідків, а також наступними письмовими і речовими доказами, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , вказав, що він є сусід ОСОБА_5 по одній сходовій площадці. Раніше дуже часто він чув сварки між ОСОБА_5 і її мамою, зараз таких конфліктів менше. Поліція приїжджа кілька разів, і швидка медична допомога була, але деталей не знає. З сусідами ОСОБА_5 не свариться.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , вказав, що працює старшим інспектором сектору протидії домашнього насильства. Вказану сім`ю знає оскільки неодноразово приїжджав на виклики. Конфлікти виникали переважно через те, що опікуном дитини ОСОБА_5 , є її мама, і вони вказували, що кошти, які отримують на дитину використовувалися за власними потребами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що він є рідним братом ОСОБА_5 . Конфлікти ОСОБА_5 з матір`ю почалися дуже давно, і зв`язку із чим він сам поїхав за кордон. Маму вона була вигнала з квартири, і та проживала в іншій квартирі. Коли сестра подзвонила і сказала, що в мами погіршився стан здоров`я і вона погано ходить, він повернувся додому, щоб мама могла жити у своїй квартирі. Зараз він перебуває після лікування вдома (орієнтовано з початку місяця), то конфлікти між ними є. Зі слів сусідки знає, ОСОБА_5 до матері могла застосовувати фізичне насильство.

З рапорту зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» РУП за № 28979 від 31.08.2024, вбачається, що 31.08.2024 о 18:18 надійшло повідомлення із служби 102 від ОСОБА_6 про те. що в АДРЕСА_1 , в неї виникла сварка з дочкою. ШМД не потребує. Прибувши за вказаною адресою виявлено заявницю, яка повідомила що її донька ОСОБА_5 вчинила відносно неї систематичне домашнє насильство психологічного характеру. Було відібрано письмову заяву та пояснення і передано до Івано-Франківського РУП для подальшої перевірки.

З Форми оцінки ризиків від 31.08.1024 року вбачається,що постраждалою особою є ОСОБА_6 , кривдник - ОСОБА_5 . Протягом року до кривдника застосовувалося терміновий заборонний припис. ОСОБА_5 залякує та переслідує постраждалу особу, її поведінка вплинула на безпеку постраждалої особи, зловживає алкогольними напоями та раніше вчиняла щодо постраждалої особи фізичне та психологічне насильство.

Відповідно до Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.08.2024 року, 31.08.2024 року близько 17:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила умисне систематичне домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лексикою та погрожувала фізичною розправою.

Як вбачається із Результатів діагностики психоемоційного стану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дослідження психотравмуючих подій у житті ОСОБА_10 свідчать про наявність систематичних (протягом останніх 12 років) насильницьких дій фізичного та психологічного характеру стосовно неї( биття кулаками, погрози вбивства), які були завдані біологічною донькою. Таку поведінку дочки ОСОБА_10 пов`язує із вживанням нею алкоголю.

Як вбачається із Довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» № 16279 від 12.09.2024 року, ОСОБА_5 6 разів в 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні,останній раз з 19.07.2024 року по 29.07.2024 року. Протягом життя в КНП «ПНЦ ІФ ОР» не зверталася, амбулаторну допомогу не отримувала.

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 398/2024 від 24.01.2024 року, ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням параноїчною шизофренією, що згідно МКХ-10 F.20.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого їй злочину ОСОБА_5 перебувала в стані і перебуває на даний час, при якому не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

Як вбачається із відповіді СПДН відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області № 18587/108/46/04-2024, станом на 23.09.2024 ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку як «Кривдник» в Івано-Франківському РУП ГУНП в Івано-Франківській області з 22.01.2024 року.

Всі висновки експертів є належним чином мотивованим і обґрунтованим, складені експертами, що мають достатній стаж експертної роботи, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають їх подвійного тлумачення і не містять суперечностей.

З огляду на викладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України знайшов своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Так, відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинено суспільно небезпечні діяння, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, які зокрема підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У ч. 2 ст. 94 КК України визначено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

В той же час, згідно з матеріалів кримінального провадження, зазначені вище суспільно небезпечні діяння мали місце та їх було вчинено саме ОСОБА_5 , яка в момент його вчинення в силу наявного психічного розладу була позбавлена можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру з наданням амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 19, 93-94 Кримінального кодексу України, ст.ст. 369-372, 376, 512, 513 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська про застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру з наданням амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Копію ухвали вручити прокурору, ОСОБА_5 та захиснику.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 лютого 2025 року.

Головуюча-суддя ОСОБА_11