1-в/205/277/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства, та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність в зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

Засуджений ОСОБА_4 подав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати подання про приведення вироку у відповідність без його участі.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора, який відніс вирішення питання на розсуд суду, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

-02 листопада 2019 року, викрав майно належне потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 2547 гривні 33 копійки.

-16 листопада 2019 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1112 гривні 00 копійок.

-19 листопада 2019 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1112 гривні 00 копійок.

-15 грудня 2019 року приблизно о 00 годині 10 хвилин, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 441,00 грн.

-15 грудня 2019 року, приблизно о 00 годині 20 хвилин, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 825,00 гривень.

-24 січня 2020 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 1675,00 гривень.

-23 лютого 2020 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 749,17 грн.

-26 лютого 2020 року, викрав майно належне потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 2381,38 гривень.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2019 року в сумі 1921 грн. Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185,190 КК, у 2019 році становила 1921 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2020 року в сумі 2684 грн. Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185,190 КК, у 2020 році становила 2102 грн.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року, по епізодам від: 02.11.2019 року становить 2547,33 грн.; 26.02.2020 року становить 2381,38 грн., а від так, за кожним вказаним епізодом окремо перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння.

Проте, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року, по епізодам від: 16.11.2019 року становить 1112 грн.; 19.11.2019 року становить 1112 грн.; 15.12.2019 року о 00 годині 10 хвилин становить 441 грн.; 15.12.2019 року о 00 годині 20 хвилин становить 825 грн.; 24.01.2020 року становить 1675 грн.; 23.02.2020 року становить 749,17 грн., а від так, не перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, згідно з вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року, по епізодам від: 16.11.2019 року становить 1112 грн.; 19.11.2019 року становить 1112 грн.; 15.12.2019 року становить 441 грн.; 15.12.2019 року становить 825 грн.; 24.01.2020 року становить 1675 грн.; 23.02.2020 року становить 749,17 грн.

Суд звертає увагу що, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Тобто, зазначені зміни стосуються кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190 та 191 КК.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та вищевказаний Закон про кримінальну відповідальність не розповсюджується на вказану статтю закону України про кримінальну відповідальність, суд не знаходить матеріальних підстав для застосування положень ч. 2 ст. 74 КК.

Таким чином, з вироку Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року, суд вважає за потрібним виключити посилання на епізоди від: 16.11.2019 року; 19.11.2019 року; 15.12.2019 року о 00 годині 10 хвилин; 15.12.2019 року о 00 годині 20 хвилин; 24.01.2020 року; 23.02.2020 року, як на такі, що не є кримінально-караним діянням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 2, 110, 537-539, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини вироку Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року посилання на епізоди від: 16.11.2019 року; 19.11.2019 року; 15.12.2019 року о 00 годині 10 хвилин; 15.12.2019 року о 00 годині 20 хвилин; 24.01.2020 року; 23.02.2020 року, як на такі, що не є кримінально-караним діянням.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч.3 ст.185 КК України, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за ч.2 ст.190 КК України, призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.01.2023 року, до покарання:

-за ч. 2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна,

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

В іншій частині подання відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_12