Провадження № 11-кп/811/65/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

за участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

встановила:

цим вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 365 КК України.

Виправдано ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 365 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України через недоведеність того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 365 КК України.

Не погоджуючись з цим вироком прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону Українипро кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.365 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.

Також просить під час апеляційного розгляду дослідити матеріали справи №757/17295/22-к, у тому числі письмові докази, долучені сторонами захисту та обвинувачення, а також допитати свідків обвинувачення.

Апеляційні вимоги прокурора мотивовані тим, що із рішень Львівського окружного адміністративного суду вбачається, що задоволення позовів до ГУ Держгеокадастру в Львівській області мало місце виключно через недоведення відповідачем факту приналежності земель до комунальної форми власності у зв`язку із чим суд вважав відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою безпідставними, протиправними та необґрунтованими.

Водночас, жодні земельно-технічні експертизи, якими б можна було підтвердити чи спростувати приналежність земель до комунальної власності, під час розгляду справ №№813/1106/18, 813/1221/18, 813/1145/18, 813/1218/18, 813/124/18, не призначалися та суду не надавалися сторонами.

Звертає увагу на те, що факт приналежності земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0076 до земель комунальної власності підтверджується висновком експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи від 10.07.2020 №543/20-22, про що зазначено у самому вироку суду від 25.11.2024. Зокрема, під час проведення такої експертизи встановлено, що вищезазначена земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, що затверджені рішенням №447 від 13.02.2014 Пустомитівської районної ради.

Також вважає, безпідставним твердження суду, що у справах в порядку адміністративного судочинства, зобов`язавши повторно розглянути клопотання громадян, фактично зобов`язано Держгеокадастр надати дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність саме з тієї причини, що вказані земельні ділянки належать до державної форми власності,а відтак їх розпорядником є ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

На думку сторони обвинувачення, рішеннями судів ГУ Держгеокадастру у Львівській області лише зобов`язано повторно розглянути заяви громадян, а не прийняти конкретне рішення. При цьому, наявність рішень судів не перешкоджає повторній відмові громадянам у наданні дозволів на розроблення документацій із землеустрою з належним обґрунтуванням такого рішення.

На апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 , подала заперечення, в яких, наводячи доводи на обґрунтування законності вироку, просить його залишити без зміни, а заявлені стороною обвинувачення вимоги - без задоволення.

Згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення в тому, що начальник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що земельна ділянка площею 26,7041 га кадастровий номер :04:000:0076, яка розташована на території Зимноводівської сільської ради є комунальною власністю, незважаючи на свою обізнаність щодо відсутності повноважень здійснення розпорядження зазначеною земельною ділянкою, діючи з прямим умислом, 03 грудня 2019 року, у невстановлений під час досудового розслідування час, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за адресою: м. Львів, проспект В. Чорновола, 4, підписав та тим самим надав статус офіційного документу наказ №13-9027/16-19-СГ про надання згоди на поділ земельної ділянки площею 26,7041 га кадастровий номер :04:000:0076, розташованої на території Зимноводівської сільської ради, також підписав накази про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою наступним громадянам: ОСОБА_12 площею 0,2500 га №13-9026/16-19-СГ; ОСОБА_13 площею 2,0000 га №13-9024/16-19-СГ; ОСОБА_14 площею 2,0000 га №13-9021/16-19-СГ; ОСОБА_15 площею 2,0000 га №13- 9023/16-19-СГ; ОСОБА_16 №13-9022/16-19-СГ; ОСОБА_17 площею 2,0000 га № 13-9017/16-19-СГ; ОСОБА_18 площею 2,0000 га №13-9020/16-19-СГ; ОСОБА_19 площею 2,0000 га №13-9015/16-19-СГ; ОСОБА_20 площею 2,0000 га №13-9028/16-19-СГ; ОСОБА_21 площею 2,0000 га №13-9018/16-19-СГ; ОСОБА_22 площею 2,0000 га №13-9016/16-19-СГ.

06 грудня 2019 року, у невстановлений під час досудового розслідування час, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за адресою: м. Львів, проспект В. Чорновола, 4, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, підписав та тим самим надав статус офіційних документів наказам: №13-9359/16-19-СГ «Про внесення змін донаказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 03.12.2019 №13-9025/16-19-СГ», яким змінено площу з 1,0000 га на 1,2709 га; №13-9358/16-19-СГ «Про внесення змін донаказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в і д 03.12.2019 №13-9029/16-19-СГ», яким змінено площу з 1,6830 га на 1,6933 га; №13-9360/16-19-СГ «Про внесення змін донаказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 03.12.2019 №13-9019/16-19-С1», яким змінено площу з 0,7500 га на 2,0000 га.

У подальшому стороною обвинувачення попереджено неправомірне вилучення земельної ділянки із земель комунальної власності вартістю 113 663 705 гривень, у зв`язку з чим начальник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 365 КК України, тобто у незакінченому замаху на перевищення влади, умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень та які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачений та його захисники заперечили апеляційні вимоги сторони обвинувачення, з огляду на безпідставність таких, та просили залишити без змін оскаржуваний вирок суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування виправдувального вироку у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та просить ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_8 слід визнати винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити йому відповідне покарання.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України, якими передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А також положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно яких кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом у повній мірі дотримано наведені вимоги закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 .

При цьому, апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів аналіз досліджених доказів і дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.365 КК України суд першої інстанції з достатньою повнотою мотивував своє рішення, вказавши, що вина обвинуваченого у пред`явленому йому обвинувачені не доведена належними і допустимими доказами.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 365 КК України, тобто у незакінченому замаху на перевищення влади, умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень та які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому злочині не визнав та пояснив, що в основу цієї підозри покладено абсолютно необґрунтоване припущення органу досудового розслідування, що Держгеокадастр у Львівській області розпорядився землями комунальної власності, розпорядником яких він не був. Абсурдність такого висновку підтверджується рішеннями Львівського окружного адміністративного суду, які згодом, після їх апеляційного оскарження, набрали законної сили: від 12.07.2018 року у справі № 813/1106/18; від 26.04.2018 року у справі № 813/1221/18; від 10.05.2018 року у справі № 813/1145/18; від 26.04.2018 року у справі № 813/1218/18; від 17.04.2018 року у справі № 813/124/18. ОСОБА_8 наголосив, що не міг відмовити в підписанні наказів про дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність так як: ч. 7 ст. 118 ЗК України чітко встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні таких дозволів, які в силу згаданих рішень судів були відсутні на момент підписання оскаржуваних наказів; зазначені судові рішення набрали законної сили і за фактом їх невиконання, а саме через не видання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, слідчим управлінням ГУНП у Львівській області зареєстроване кримінальне провадження № 0000039 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 366, та ч. 3 ст. 382 КК України. Крім цього, питання законності підписання спірних наказів було також предметом дослідження дисциплінарної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, за результатами засідання якої ОСОБА_8 було звільнено із займаної посади, так як комісія дійшла хибного рішення, що ці земельні ділянки належать до комунальної форми власності. Обвинувачений дав показання, що питання видання спірних наказів стало предметом дослідження у справі про поновлення його на посаді начальника Держгеокадастру у Львівській області. Як наслідок, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі № 380/177/20 (яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року) констатовано законність видання описаних наказів, адже судами повторно встановлений факт приналежності земельних ділянок до державної форми власності. Відтак вкотре підтверджено, що розпорядником цих земельних ділянок на час видання відповідних дозволів був Держгеокадастр у Львівській області. Також обвинувачений наголосив, що діяв правомірно, законно і не порушував закон.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 підтримав такі свої показання.

Згідно з матеріалами справи у судовому засіданні місцевим судом було допитано ряд свідків, зокрема, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 ..

Також місцевим судом з належною повнотою було досліджено усі надані сторонами докази, а саме: витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001414 від 26.04.2022 року на 2 арк. та №0001414 від 17.02.2020 року на 1 арк.; звернення сільського голови Зимноводівської сільської ради Гутника від 06.12.2019 року; службову записку слідчого від 19.12.2019 року про внесення відомостей в ЄРДР; - доручення про проведення досудового розслідування від 19.12.2019 року - повідомлення про початок досудового розслідування від 19.12.2019 року; постанову про створення слідчої групи від 19.12.2019 року; постанову про визначення групи прокурорів від 20.12.2019 року; копію заяви адвоката ОСОБА_29 про кримінальне правопорушення в інтересах Зимноводівської сільської ради; відповідь адвокату ОСОБА_29 на його заяву; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0076; копію витягу з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру по земельній ділянці кадастровий номер :04:000:0076; копію ухвали Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2019 №461/90000/19 про скасування арешту земельної ділянки; копію доручення в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України №19250 та матеріали, скеровані в порядку виконаного доручення; клопотання про арешт майна від 21.12.2019 року; - копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2019 № 1- кс/463/5687/19 про арешт земельної ділянки; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0076; клопотання про проведення обшуку від 21.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2019 №463/11009/19 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол обшуку від 23.12.2019 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол огляду документів від 06.02.2020 року; клопотання про проведення обшуку від 23.12.2019 року в автомобілі марки «Audi»А8, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Еталонхаус», та перебуває в користуванні ОСОБА_8 ; копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2019 №463/11009/19 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якою надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки «Audi»А8, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Еталонхаус», та перебуває в користуванні ОСОБА_8 ; клопотання про проведення обшуку від 23.12.2019 року у всіх наявних службових приміщеннях, що перебувають в користуванні ГУ Держгеокадастру у Львівській області; копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2019 №463/11009/19 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи; протокол обшуку від 23.12.2019 року який проведено в ГУ Держгеокадастру у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, 4, а саме: поверх 5, 6, 7, 9, 10, 11 даної будівлі (а.с. 112-114); копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2019 №463/11009/19 про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якою надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні будинку у тому числі підсобних та інших приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 в якому проживає ОСОБА_8 та який на праві власності належить ОСОБА_30 ; протокол обшуку від 23.12.2019 року який проведено в будинку у тому числі підсобних та інших приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 123-127) та додаток до протоколу обшуку від 23.12.2019 року (а.с.128-129); клопотання про проведення обшуку від 26.12.2019 року у всіх службових приміщеннях, що належать на праві комунальної власності Жирівської сільської ради за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Жирівка, вул. Центральна, 28; копію ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 02.01.2020 №463/11009/19 про дозвіл на обшук у всіх службових приміщеннях, що належить на праві комунальної власності Жирівської сільської ради; протокол обшуку від 10.01.2020 року який проведено у всіх службових приміщеннях, що належить на праві комунальної власності Жирівської сільської ради: інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №194572758 від 23.12.2019, згідно якої земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0076, площею 26,7041 га за адресою: Львівська область, Зимноводівська сільська рада державної форми власності; інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0076, площею 26,7041 га; рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі №813/124/18; вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.05.2019 року, яким державного реєстратора ОСОБА_31 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України; копію державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЛВ № 002831, який видано Зовнішньоекономічній асоціації «Галімпекс» Зимноводівською сільською Радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області; копію рішення Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №315 від 29.05.2012 року «Про затвердження генплану села»; копію рішення Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №376 від 11.10.2012 року «Про погодження проекту землеустрою зміни меж с. Зимна Вода»; копію протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.04.2017 року; відповідь Пустомитівської районної ради Львівської області № 02-вих-43 від 31.01.2020 року та додатки до неї; запит слідчого ТУ, розташованого у місті Львові ДБР ОСОБА_32 №12-03/1- 1767 вих-20 від 21.01.2020 року та відповідь на нього ГУ Держгеокадастру у Львівській області №8- 13-0.14-1001/2-20 від 12.02.2020 та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №11-28-0.17-2253/2-2 від 05.03.2020; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року, яким визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 28.12.2019 року «Про звільнення ОСОБА_8 » та поновлено ОСОБА_8 на посаді начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області з 29.12.2019 року; постанову про призначення судової експертизи з питань землеустрою від 11.03.2020 року; постанову про призначення судової експертизи з питань землеустрою від 14.053.2020 року; висновок експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи №543/20-22 від 10.07.2020 року; постанову слідчого першого відділу СУ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_33 від 17.02.2020 року про призначення земельно-оціночної експертизи: висновок експерта за результатами проведення земельно-оціночної експертизи №304/1660/1661/20-28 від 16.07.2020 року; відповідь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №11- 28-0.17-5557/2-20 від 18.06.2020 року та додатки до неї; звернення сільського голови ОСОБА_26 на адресу ТУ ДБР у м. Львові та відповідь на нього; дисциплінарну справу Кавецького від 24.12.2019 року; копію запиту ТУ ДБР розташованого у м. Львові на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в порядку ст. 93 від 15.05.2020 року №11610; відповідь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на запит ТУ ДБР розташованого у м. Львові №11610; положення про ГУ Держгеокадастру у Львівській області в редакції від 20.02.2020 №53; копію наказу про звільнення ОСОБА_8 від 28.12.2019 року №256-то; копії наказів про поновлення на посаді ОСОБА_8 №147-то від 08.11.2019; копію запиту ТУ ДБР розташованого у м. Львові скерованого на адресу в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області в порядку ст. 93 від 15.05.2020 року №11609 ; відповідь ГУ Держгеокадастру у Львівській області на запит ТУ ДБР розташованого у м. Львові від 15.05.2020 року №11609; копію звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; копію технічної документації із землеустрою на земельну ділянку щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію технічної документації із землеустрою на земельну ділянку щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію поземельної книги земельної ділянки з кадастровим №040000076; запит ДБР в порядку ст. 93 КПК України від 04.05.2022 № 5660, скерований в Львівську обласну прокуратуру про надання матеріалів кримінального провадження №0001414 від 19.12.2019 року, речових доказів, копії постанови прокурор від 11.11.2021 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 0001266 від 27.10.2020 та №0001414 від 19.12.2019 року та постанови про визнання речовими доказами; копію відповіді Львівської обласної прокуратури №31/1-396вих22 від 11.05.2022 про скерування для долучення до матеріалів кримінального провадження матеріалів проведених слідчих та процесуальних дій; - копію запиту Львівської обласної прокуратури №15/4/1-3787-20 від 16.01.2021 року направленої на адресу ГУ Держгеокадастру у Львівській області; копію відповіді ГУ Держгеокадастру у Львівській області №10-13-0.32-392/2-21 від 22.01.2021 та додатки до неї; проект землеустрою щодо зміни межі с. Зимна Вода Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; лист управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області №10-13-0.4-345/90-20 від 16.04.2020; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки №133-ДК/92/АП/09/01/-20 від 04.03.2020 року; клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 19.03.2020 року; ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23.03.2020 року; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.03.2020 року та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді; наказ Міністерства юстиції України №71/5 від 09.01.2020 року «Про затвердження Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції; наказ Міністерства юстиції України № 35/6 від 24.01.2020 року «Про створення Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції; Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції; матеріали за скаргою ТОВ Фірми «Галімпекс-Склодзеркальний завод» від 05.03.2020 року; постанову слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_34 від 15.04.2022 року про закриття кримінального провадження в частині, якою кримінальне провадження № 0001414 від 19.12.2019 року закрито в частині можливих неправомірних дій державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_35 у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в діях останнього; постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному проваджені від 16.01.2021 року; доручення начальника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ОСОБА_36 про проведення досудового розслідування від 31.03.2021 року; клопотання Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 26.10.2021 року про скасування постанови від 20.12.2019 року про визнання земельної ділянки речовим доказом в кримінальному провадженні; постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР ОСОБА_37 про відмову в задоволенні клопотання від 28.10.2021 року; постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР ОСОБА_37 про закриття кримінального провадження від 17.11.2021 року; постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури ОСОБА_38 від 10.12.2021 року, якою постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_37 від 17.11.2021 року скасовано; клопотання старшого слідчого першого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_39 про продовження строку досудового розслідування від 31.12.2021 року; ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.01.2022 року (справа № 463/6774/21, провадження № 1-кс/463/189/22); досліджено клопотання слідчого першого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_37 про продовження строку досудового розслідування від 11.01.2021 року; ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.01.2022 року (справа № 463/6774/21, провадження №1-кс/463/304/22) продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001414 від 19.12.2019 року на 12 місяців до 11.01.2023 року, зміст яких детально відтворено у вироку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з належною повнотою дослідив зазначені докази, дав їм належну правову оцінку та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення на основі сукупності наданих доказів, не доведено формулювання обвинувачення в такій спосіб, щоб підтвердити існування обставин, викладених в обвинувальному акті, а відтак стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Стосовно доводів прокурора викладених в апеляційній скарзі про неврахування судом наявного у матеріалах справи висновку експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи №543/20-22 від 10.07.2020 року, то колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою,яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Те, що суд не відобразив у вироку детальної аргументації та підстав з яких не взяв до уваги висновок експерта, не є істотним порушенням, оскільки суд із дотриманням ст. 94 КПК України дав оцінку висновку експерта у нарадчій кімнаті на ряду з іншими доказами у їх сукупності, що не суперечить вимогам процесуального закону.

Щодо аргументів прокурора, що рішеннями судів Головне управління Держгеокадастру у Львівській області лише зобов`язано повторно розглянути заяви громадян, а не прийняти конкретне рішення, а також що наявність рішень судів не перешкоджає повторній відмові громадянам у наданні дозволів на розроблення документацій із землеустрою, то такі є безпідставними виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У рішеннях, на які покликається прокурор, вказано, зокрема у справах № 813/1145/18, №813/1221/18, 813/1218/18 «Враховуючи вищенаведене та те, що відмова відповідача від 24.10.2017 № Я-12291/0-8099/6-17 (від 24.10.2017№Б-12283/0-8107/6-17, від 22.03.2018 №С-1301/0-1074/0/37-18) є необгрутованою, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, суд вважає, що в частині зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність слід відмовити та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву позивача з врахуванням висновків суду. Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зазначив, що відповідачем не надано суду жодного доказу про те, що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності та не спростовано доводи позивача про те, що дані землі є в державній власності, тому їх розпорядником являється Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки процедура передачі земель з державної в комунальну власність не проведена.

У рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року (справа №813/1106/18), окрім іншого зазначено «З врахуванням положень статті 117 Земельного кодексу України обов`язковою передумовою передачі земельної ділянки у державну чи комунальну власність є акт приймання-передачі такої земельної ділянки на підставі якої здійснюється державна реєстрація права власності держави чи територіальної громади на неї. Суду не надано акт приймання-передачі спірних земельних ділянок у комунальну власність, що свідчить про передчасне внесення головним спеціалістом сектору державного земельного кадастру Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області до Державного земельного кадастру відомостей про вищезазначену земельну ділянку площею 26,7041га як земельної ділянки комунальної власності.

Вказані обставини свідчать про те, що розпорядником спірних земельних ділянок являється саме Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки процедура передачі земель з державної в комунальну власність не проведена, а рішення на які посилається відповідач та третя особа на стороні відповідача є лише підтвердженням того, що спірні ділянки найближчим часом, після завершення законодавчо встановленої процедури передачі землі перейдуть у комунальну власність.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територійнаселених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому,чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу.

Таким чином, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, викладених у рішенні від 23.01.2018 у справі №1903/2676/12 суд дійшов висновку, що рішення ГУ Держгеокадастру у Львівській області про відмову позивачам надати дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області є протиправними».

Зі змісту вказаних рішень вбачається, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови вказаним громадянам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту з підстав належності цих земельних ділянок до комунальної власності, розпорядником яких відповідно не є Держгеокадастр, є протиправним. Вказаними рішеннями зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяви осіб про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Відтак судом по суті констатовано, що Держгеокадастр є розпорядником цих земельних ділянок. У такий спосіб суди у цих справах, зобов`язавши повторно розглянути клопотання громадян, фактично зобов`язали Держгеокадастр надати дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність саме з тієї причини, що вказані земельні ділянки належать до державної форми власності, а відтак їх розпорядником є лише Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду, що згодом, після їх апеляційного оскарження, набрали законної сили: від 12.07.2018 р. у справі № 813/1106/18; від 26.04.2018 р. у справі № 813/1221/18; від 10.05.2018 р. у справі № 813/1145/18; від 26.04.2018 р. у справі № 813/1218/18; від 17.04.2018 р. у справі № 813/124/18 суди дійшли одностайного висновку про те, що земельні ділянки, про які йде мова в обвинувальному акті належать до земель державної власності (сільськогосподарського призначення), відтак їх розпорядником було Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Окрім того, питання видання спірних наказів стало предметом дослідження у справі про поновлення ОСОБА_8 на посаді начальника Держгеокадастру у Львівській області. Як наслідок, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №380/177/20 (яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року) констатовано законність видання описаних наказів, адже судами повторно встановлений факт приналежності земельних ділянок до державної форми власності. Відтак підтверджено, що розпорядником цих земельних ділянок на час видання відповідних дозволів був Держгеокадастр у Львівській області.

Щодо аргументів прокурора в частині наявності умислу на вчинення кримінального правопорушення, то колегія суддів виходить з наступного.

Спірні дозволи є актами індивідуальної дії, оскільки: видані у результаті реалізації владних управлінських функцій суб`єкта, уповноваженого згідно ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України на надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою; не розраховані на багаторазове застосування та вичерпують свою дію після розроблення проекту землеустрою.

У такий спосіб надані ОСОБА_8 дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, будучи актами індивідуальної дії, не можуть завдати шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Так як єдиний наслідок їх підписання це отримання громадянином права звернутися в ліцензовану землевпорядну організацію з метою виготовлення проекту землеустрою, після виготовлення якого ці дозволи вичерпують (припиняють) свою дію.

Жодних інших наслідків підписання цих дозволів не може завдати. Так як передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України можлива лише на наступному, завершальному етапі визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, який може і не мати місця, так як виготовлені проекти землеустрою підлягають відповідним перевіркам, погодженням, експертизам… При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у жодний спосіб не може означати позитивного рішення про надання її в майбутньому у власність або користування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 380/624/16-ц прийшла до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом. У такий спосіб підписавши накази про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_8 не завдав і не міг завдати жодної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Попри це, слід наголосити, що підписання наказу на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не свідчить, що особа, яка отримала такий дозвіл, пройде інші законодавчі етапи та належним чином оформить право власності на земельну ділянку. Такий дозвіл може бути наданий необмеженій кількості осіб, однак право власності оформить перший, хто виконає необхідні законодавчі вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд ретельно перевірив наявні у кримінальному провадженні докази, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності і достатності та правильно дійшов висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 365 КК України, ухваливши виправдувальних вирок.

Підстав для повторного дослідження доказів у справі, згідно клопотання прокурора, колегія суддів не вбачає, оскільки такі судом першої інстанції досліджено повно та із дотриманням вимог закону. Підстави для надання цим доказам іншої оцінки, відмінної від оцінки, наданої судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд при розгляді даної справи не допустив таких порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ухвалення щодо нього обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: