ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1955/23

Провадження № 11-кп/820/207/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2024 року у кримінальному провадженні №0003160, внесеномудо ЄРДР 29 грудня 2022 року стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше судимого:

- 30.05.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 307 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 30.01.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. ст.185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 20.03.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч. 2, 15 ч.2, 185 ч.2, 70, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі;

27.03.2020 звільнений з Шепетівської ВК №98 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.357 ч.1 та ст. 185 ч.4 КК України, та призначено покарання:

-за ст.357 ч.1 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ст. 185 ч.4 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням на 3 роки.

На підставі ст.76 ч.1 пп.1, 2 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.-

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 26.11.2022 року близько 12:12 години, перебуваючи поблизу банкомату «ПриватБанк», що за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 16, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення офіційного документу, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись відсутністю власника банківської картки поблизу банкомату, шляхом вільного доступу, із входу для розміщення банківських карток банкомату умисно, таємно викрав банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 видану на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , яка є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу для подальшого таємного викрадення за допомогою вказаної картки грошових коштів потерпілого, що зберігались на його банківському рахунку.

Окрім цього, ОСОБА_7 використовуючи викрадений офіційний документ - банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 видану на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , реалізовуючи свій єдиний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що в країні згідно Указу «Про ведення воєнного стану в Україні» Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» за №757/2022 від 07.11.2022, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, в період часу з 12:16 год. по 13:00 год. 26.11.2022, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, заздалегідь знаючи, що дана банківська картка підтримує функцію безконтактної оплати, яка не потребує введення пін-коду, вчинив ряд тотожних дій, спрямованих на вчинення крадіжки грошових коштів із вказаної банківської картки.

Так, 26.11.2022 о 12:14 год. та о 12:15 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Булка», розташованому по вул. Зарічанській, 16, у м. Хмельницькому, використовуючи викрадений офіційний документ належний потерпілому ОСОБА_8 банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , шляхом проведення неодноразової транзакції оплати за товари через банківський термінал у вказаному магазині, без згоди та відома власника картки здійснив покупки: о 12:14 год. на суму 291,37 грн. та о 12:15 год. на суму 222,31 грн., а всього на загальну суму 513, 68 грн., чим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 513, 68 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 спричинивши останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Також, 26.11.2022 о 12:16 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Світ алкоголю», розташованому по вул. Зарічанській, 16, у м. Хмельницькому, використовуючи викрадений офіційний документ належний потерпілому ОСОБА_8 банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , шляхом проведення неодноразової транзакції оплати за товари через банківський термінал у вказаному магазині, без згоди та відома власника картки здійснив покупки на загальну суму 330 грн., чим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 330 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Також, 26.11.2022 о 12:18 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Продукти», розташованому по вул. Зарічанській, 16, у м. Хмельницькому, використовуючи викрадений офіційний документ належний потерпілому ОСОБА_8 банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , шляхом проведення неодноразової транзакції оплати за товари через банківський термінал у вказаному магазині, без згоди та відома власника картки здійснив покупки на загальну суму 262 грн., чим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 262 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Також, 26.11.2022 о 12:27 год. та о 12:29 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Рута», розташованому по вул. Свободи, 2, у м. Хмельницькому, використовуючи викрадений офіційний документ належний потерпілому ОСОБА_8 банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , шляхом проведення неодноразової транзакції оплати за товари через банківський термінал у вказаному магазині, без згоди та відома власника картки здійснив покупки: о 12:27 год. на суму 440 грн. та о 12:29 год. на суму 274,50 грн., а всього на загальну суму 714,50 грн. чим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 714,50 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Також, 26.11.2022 о 12:34 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Алан», розташованому по вул. Водопровідна, 8, у м. Хмельницькому, використовуючи викрадений офіційний документ належний потерпілому ОСОБА_8 банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , шляхом проведення неодноразової транзакції оплати за товари через банківський термінал у вказаному магазині, без згоди та відома власника картки здійснив покупки на загальну суму 440 грн., чим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 440 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Також, 26.11.2022 о 12:36 год. та о 12:38 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «У Тетяни», розташованому по вул. Водопровідна, 42, у м. Хмельницькому, використовуючи викрадений офіційний документ належний потерпілому ОСОБА_8 банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , шляхом проведення неодноразової транзакції оплати за товари через банківський термінал у вказаному магазині, без згоди та відома власника картки здійснив покупки: о 12:36 год. на суму 440 грн. та о 12:38 год. на суму 321 грн., а всього на загальну суму 761 грн., чим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти в сумі 761 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_9 , заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 3021,18 грн.

28.04.2023 року близько 19:32 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у магазині «Аврора», що по вул. Трудова, 11/3, в м. Хмельницький, помітив полицю на стелажі з продажу товарів магазину «Аврора», на якій лежав мобільний телефон марки «realme c25Y» синього кольору, залишений ОСОБА_10 , після чого прийняв рішення вчинити крадіжку вказаного мобільного телефону з метою власного збагачення. Тоді ж, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента у країни «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, 259/2022 від 18.04.2022, 341/2022 від 17.05.2022, №573/202 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 строком на 90 діб., ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, правою рукою зі стелажу для продажу товарів викрав мобільний телефон марки «realme C25Y» синього кольору вартістю 3 966 гривень 33 копійки, який належать потерпілій ОСОБА_10 , після чого, помістивши вказаний мобільний телефон до кишені куртки, у яку був одягнений, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд. Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 3 966 гривень 33 копійки.

Висновки прийнятого рішення, викладені у вироку суду першої інстанції.

Суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ст. 357 ч. 1 КК України, як таємне викрадення офіційного документа.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання :

-за ст.357 ч.1 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ст. 185 ч.4 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що суд не обґрунтував яким саме чином щире каяття ОСОБА_7 і відшкодування ним спричиненої шкоди істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та які саме відомості про його особу дали підстави для його звільнення з випробуванням, враховуючи те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин щодо особи похилого віку, в умовах воєнного стану, не працевлаштований, перебуває із 2022 року на спостереженні у лікаря нарколога.

Стверджує, що ОСОБА_7 , маючи не зняту і непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів, через певний час після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий злочин, а таємне викрадення майна ОСОБА_10 (епізод від 28.04.2023 року) вчинив у той час, коли на розгляді в суді вже перебував обвинувальний акт відносно нього.

Разом з тим, звертає увагу і на те, що відповідно до досудової доповіді органу пробації, складеної щодо ОСОБА_7 , його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, рівень ризику вчинення повторних кримінальних правопорушень оцінюється як високий.

Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про неможливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, на переконання прокурора, суд при призначенні обвинуваченому покарання не дотримався вимог ст.65 КК України та застосував закон, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 75 КК України, у зв`язку з чим вирок місцевого суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

У відповідності до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин справи та доведеність винуватості ОСОБА_7 за ст.ст. 185 ч.4, 357 ч.1 КК України, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 через м`якість, колегія суддів вважає їх слушними та враховує наступне.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

З положень, визначених в ст. 50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також, колегія суддів виходить з позиції ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права.

У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези Суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані не були.Суд першої інстанції при призначенні покарання повною мірою не врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, обставини, пом`якшуючі і обтяжуючі його покарання та відомості характеризуючі особу обвинуваченого.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Стаття 75 КК України застосовуються лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами прокурора про безпідставне застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 з випробуванням в порядку ст. 75 КК України колегія суддів вважає їх обґрунтованими. Суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжке, вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, зважаючи на положення ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку. Виходячи з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів (а.п.66-72 т.1,а.п.73-74 т.1, а.п.56-57 т.1).Виходячи з положень ст. 89 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, у листопаді 2022 року мав не погашену судимість.

Колегія суддів також враховує досудову доповідь органу пробації складену стосовно ОСОБА_7 , відповідно до якої його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк неможливе та може становити високий рівень небезпеки для суспільства, так як він не вперше притягувався до кримінальної відповідальності. Ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень оцінюється як високий (а.с.96-97 т.1).

У підсумку, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора, що стосуються неправильного призначення покарання обвинуваченому є такими, що заслуговують на увагу, покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 з застосуванням ст. 75,76 КК України з урахуванням наведених обставин є надто м`яким.

Відповідно до ст. 409 ч. 1 п. 4 та ч.2 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За вимогами ст. 413 ч. 1 п. 2 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Отже, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75,76 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів, крім наведених обставин, враховує також обставини, які пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, добровільне відшкодування завданої потерпілим шкоди (а.с.167, 181 т.1), думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого. Колегія суддів також враховує, обставини які характеризують особу обвинуваченого, те, що обвинувачений має родину, соціальні зв`язки, має заробіток, працює без офіційного працевлаштування, хворіє на важкі захворювання (а.п.95 т.2).

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин.

Зважаючи на наведені обставини в їх сукупності та враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 69 ч.1 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 185 ч.4 КК України, та у середній межі санкції ст. 357 ч.1 КК України.

Також колегія суддів вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів згідно ст.70 ч.1 КК України, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб шляхом поглинення менш суворого більш суворим.

Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, у даному випадку, буде відповідати вимогам ст.65 КК України, принципам індивідуалізації, доцільності, справедливості та визначеної у ст.50 КК України мети покарання, є необхідним, справедливим, та достатнім, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного провадження, колегія суддів прийшла до висновку про неправильне звільнення обвинуваченого від відбуття покарання, обвинуваченому слід відбувати покарання у виді позбавлення волі реально, становище ОСОБА_7 погіршується, тому згідно ст. 420 КПК України, колегія суддів ухвалює вирок.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 ч.ч. 1,2 п. 4, ст. 413 ч. 1 п. 2, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ст.357 ч.1 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ст. 185 ч.4 КК України, із застосуванням положень ст.69 ч.1 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 .

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3