Справа № 466/1263/25
Провадження № 1-кп/466/530/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 12 січня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зимна Вода Львівського району Львівської області, укроаїнця, гр. України, з освітою середньою, неодруженого , непрацюючого , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 11.01.2025 біля 03:30 год., перебуваючи біля будинку №5 на вул. Корінній у м.Львові , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом мопедом марки «HONDA», належного потерпілій ОСОБА_5 ,діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання , виключала втручання власника транспортного засобу чи сторонніх осіб у його дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою фізичної сили перемістив мопед з вул. Корінна до вул. Сигнівка у м.Львові , де залишив мопед за адресою свого на той час фактичного місця проживання з метою звернути його в подальшому на свою користь, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на суму 22 557,41 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що напередодні 11 січня 2025 року пропала його сестра, він вирішив вночі піти шукати її по місту . Випадково , проходячи біля будинку №5 на вул. Корінній зауважив мопед марки «HONDA». Оскільки було холодно, він вирішив ним скористатись, щоб доїхати додому. Однак , мопед не заводився, тому він його фактично доштовхав до свого фактичного на той час місця проживання - до вул. Сигнівка, маючи намір в-подальшому ним розпорядитись на свій розсуд. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, обмежився допитом обвинуваченого та оголошенням характеризуючих матеріалів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками - нез`явлення вчасно військовослужбовця на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту. Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, визнав свою вину, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутні матеріальні претензії до нього у потерпілої .

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає, і такі не зазначені в обвинувальному акті.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.289 КК України, у виді обмеження волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків у відповідності до вимог ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави витрати в розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 40 коп. за проведення судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/1508-АВ від 27.01.2025.

Речові докази:

-DVD-диски залишити при матеріалах справи;

-мопед марки «HONDA» із реєстраційним номером НОМЕР_1 та VIN-кодом НОМЕР_2 , ключ від вказаного мопеда - повернути ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- систематично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця перебування;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід - особисте зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави витрати в розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 40 коп. за проведення судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/1508-АВ від 27.01.2025.

Речові докази:

-DVD-диски залишити при матеріалах справи;

-мопед марки «HONDA» із реєстраційним номером НОМЕР_1 та VIN-кодом НОМЕР_2 , ключ від вказаного мопеда - повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1