Справа №487/441/20
Провадження №1-в/487/200/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання у відповідності,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КПК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки.

11.09.2024 року начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про звільнення від призначено судом покарання.

Представник відділу філії ДУ «Центр пробації» в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, подання просила задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Беручи до уваги те, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття цих осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду, їх явка не визнана судом обов`язковою, суд проводить розгляд клопотання без участі вказаних осіб.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2020 року визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому міру покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст..70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік, поклавши обов`язки, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.08.2020 року ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2020р. та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.11.2020 року ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.08.2020р. та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2019 року складав 960,5 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають 1921 гривні.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2020 року складав 1051 грн. Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають 2102 гривні.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п.13 ч.1ст.537 КПК Українипід час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті 539 цьогоКодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набув чинностіЗакон України від 18.07.2024 р. №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зазначеним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.ст.185,190,191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на засудженого не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, за вказаними вироками

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Покарання призначається за конкретною частиною та статтею КК України.

Відповідно засуджену особу можна звільнити від покарання за конкретною частиною та статтею КК України, а не за окремим епізодом, який входить до складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.372, 539 КПК України; ст.78 КК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївськійй, Донецькій, Луганській, Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення від призначеного покарання засудженої відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1