Справа №751/2025/25
Провадження №1-кс/751/605/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2025 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000972 від 29.08.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, неодруженого, працевлаштованого на посаді директора філії «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівський облавтодор», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

слідчий ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання:

1. 03.03.2025 р. слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без права визначення розміру застави.

2. З клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000972 від 29.08.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 може бути причетним до перешкоджання законній діяльності Збройних сил України в особливий період (період дії воєнного стану), вчиненій за попередньою змовою з ОСОБА_7 , а саме: у фіктивному працевлаштуванні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на відповідні посади в ДРП-2 філії «Чернігівська ДЕД», достовірно знаючи, що вони не будуть виконувати службові обов`язки, з метою зарахування їх на спеціальний військовий облік та отримання відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.

28.02.2025 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

3. Подане слідчим клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявністю ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливістю запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ІІ. Позиція сторін

4. В судовому засіданні прокурор надав усні пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, вважав наявними ризики, що передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

5. Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо обґрунтованості підозри, наполягали на недоведеності заявлених ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в задоволенні клопотання просили відмовити.

Підозрюваний повідомив, що дійсно за попередньою домовленістю з директором ДП «Чернігівській облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_7 він працевлаштував на роботу осіб, зазначених в клопотанні, до філії «Чернігівської ДЕД». Необхідність їх працевлаштування була обумовлена виробничими потребами очолюваного ним підприємства в майбутньому, наголошував увагу на тому, що табелювання працівників, які здійснювали роботи на території Київської області, він здійснював особисто. Підозрюваний повідомив про низьку заробітну плату на підприємстві і не заперечував, що ключовим аргументом працівників для їх працевлаштування було подальше бронювання.

Захисник акцентував увагу суду на наявність у підозрюваного позитивної характеристики за місцем роботи, недоведеністьстороною обвинувачення фіктивності працевлаштування та як наслідок штучне формування складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 КК України.

ІІІ. Процедура

6. Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України. Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується органом досудового слідства необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене з прокурором та у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України надані 28.02.2025 р. підозрюваному.

7. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

8. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

9. Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

10. Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

IV. Оцінка слідчого судді

12. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст.194 КПК України зобов`язаний з`ясувати наступні обставини:

12.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно повідомлення про підозру від 28.02.2025 р. директор філії «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівський ОСОБА_16 підозрюєтьсяу перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України в особливий період (період дії воєнного стану), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України; у перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України в особливий період (період дії воєнного стану), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: накази на призначення на посади в філію «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівський облавтодор» фіктивних працівників філії; табелі обліку робочого часу фіктивних працівників філії; списки військовозобов`язаних працюючих філії «Чернігівська ДЕД», які подаються на бронювання до ТЦК та СП; повідомлення про бронювання фіктивних працівників філії; допити в якості свідків виконроба ДРП -2 ОСОБА_17 та бухгалтера філії ОСОБА_18 , які показали, що жодного разу зазначених вище працівників не бачили, не знають їх, жодних робіт останні не виконували, та про факти надання вказівок ОСОБА_4 щодо працевлаштування та облік робочого часу фіктивних працівників філії; матеріали трафіків, які підтверджують факти відсутності на території Чернігівської області в робочий час фіктивно працевлаштованих працівників філії;протокол огляду інформації отриманої у операторів мобільного зв`язку (трафіків), табелів обліку робочого часу філії «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівський облавтодор», матеріалів НРСД та відомостей з камер відеоспостереження «Безпечне місто»;протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ; матеріали НСРД в сукупності,інші докази, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 можливо скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що остаточна оцінка доказів та кваліфікація дій здійснюється судом під час судового розгляду справи. Повідомлення про підозру у сукупності з наданими слідчим матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальними правопорушеннями, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Узагальнені доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри є не переконливими, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Аргументи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення саме фіктивності працевлаштування працівників та безпідставне табелювання їм робочого часу спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Термін "обґрунтованість" означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень. Зі змісту ж оголошеної підозри, змісту показань в судовому засіданні в співставленні з матеріалами клопотання в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, адже ключовим мотивом працівників для працевлаштування було їх наступне бронювання.

12.2 Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

В поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 ККУкраїни, який відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченопокарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років, яке може бути призначено безможливості застосування пільгових інститутів кримінального права, стадію досудовогорозслідування, обставини вчинення злочину, а також обставини, передбачені ст.178КПК України, що характеризують підозрюваного.

Зокрема, ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної

відповідальності, має постійнемісце проживання, яке є відмінним від місця його реєстрації, вік, відсутність сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, матеріальний стан,відсутність негативних характеризуючих відомостей, позитивну репутацію, наявністьграмоти відАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», можливість прямого абоопосередкованого впливу на свідків в т.ч. і в силу займаної посади, та інші обставини,що передбачені ст.178 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить довисновку про доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1ст.177 КПК України.

При оцінці ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя виходить із обставин цього кримінального провадження та встановленихв судовому засіданні характеристик особи підозрюваного, що обумовлено, в першу чергу, загрозою можливого призначення покарання, а тому може з високою вірогідністю вплинути на підозрювану особу та спонукати її на вчинення певних дій. Наслідки ризику втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

Також достатньо обґрунтованим є ризик знищення, приховування або спотворення підозрюваним документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України оскільки, в підозрюваний силу займаної посади може мати доступ до документів, які мають значення для кримінального провадження або своїм авторитетом вплинути на осіб, в розпорядженні яких вони знаходяться, що свідчить про високу ймовірність такого ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: отримання показань на стадії досудового розслідування та безпосередній допит свідків вже на стадії судового розгляду.

Відтак, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

До переліку свідків в цьому кримінальному провадженні включені співробітники філії «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівський облавтодор», які перебувають в службовій залежності від підозрюваного. А тому, враховуючи займану підозрюваним ОСОБА_4 посаду директора філії «Чернігівська ДЕД» ДП «Чернігівський облавтодор», та попередню кваліфікацію інкримінованого злочину, слідчий суддя вважає цілком обґрунтованим ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме прямого або опосередкованого впливу на свідків, з метою дачі ними неправдивих показань.

Переконливими є доводи слідчого про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.171 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , оскільки фактично протиправну діяльність фігурантівкримінального провадження, яка мала систематичний характер, було припинено лише у зв`язку з їх викриттям правоохоронців.

Натомість, слідчому судді не подано доказів та не доведено прокурором, на підтвердження того, що існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України щодо перешкоджання провадженню іншим чином у спосіб, який слідчий у клопотанні не конкретизує, фактично ототожнюючи його з ризиком за п.2 ч.1 ст.177 КПК України (за своїм змістом та суттю), що є помилковим, оскільки вказаний ризик є самостійний, а тому його наявність має доводитись незалежно від інших ризиків. Тобто, фактично має місце кількісне збільшення заявлених ризиків з дублюванням аналогічних мотивів їх наявності.

Слідчий суддя наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Посилання сторони захисту на наявність в нього постійного місця проживання, відсутність судимостей не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. До того ж, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором.

Слідчий суддя враховує аргументи захисника про самостійне з`явленняпідозрюваного до слідчого судді для розгляду цього клопотання, однак вважає, що ризик переховування при наближенні досудового розслідування до його завершення за наявності вагомої доказової бази може актуалізуватися з огляду на покарання, яке може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винуватим.

Інші аргументи сторони захисту не потребують детального аналізу слідчим суддею, оскільки не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Отже, на переконання слідчого судді під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення), а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, але не довів існування ризиків, передбачених п.п.2,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вище викладене, суд констатує, що в конкретній ситуації існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, є достатньо високими, та відповідно до ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

12.3 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Приймаючи до уваги суть та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , доведеність існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

За встановлених слідчим суддею обставин, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування застави як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних пристроїв та можливістю спілкування з іншими особами (в т.ч. свідками у кримінальному провадженні та на цей час невстановленими ймовірно причетними особами, які сприяли підозрюваному у вчиненні даного кримінального правопорушення), що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя приходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, наявність ймовірних співучасників, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваного порушувати питання про зміну обраного йому запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Сторона обвинувачення просить не визначати розмір застави, враховуючи положення ч.6 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті(тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Суд в даному випадку позбавлений права дискреційного застосування такої норми закону та не може перебирати на себе функції законодавчого органу або своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

При цьому слідчий суддя враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024 ч.6 ст.176 КПК України визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною).Конституційний Суд України виснував, що ч.6 ст.176 Кодексу не суперечить ст.ст.3,8, ч.ч.1,2 ст.29, ч.1 ст.55, ч.1 ст.62, ч.1 ст. 64 Конституції України.

Також у наведеному Рішенні Конституційний Суд України зауважує, що застосування за частиною шостою ст.176 Кодексу під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, за наявності ризиків, визначених ст.177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

В даному випадку суд наголошує на тому, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та передбачений ч.1 ст.114-1 КК України прямо посягає на основи національної безпеки України, при цьому, відповідно до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, зокрема, в період збройного конфлікту завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до праці працівників органів державної влади та створює сумніви у патріотичності та служінню народові України.

Отже, оцінюючи можливості визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, в першу чергу, слідчий суддя виходить із фактичних обставин кримінального провадження, що за пред`явленою підозрою, яка є обґрунтованою, та вже на даному етапі охоплює кілька епізодів злочинної діяльності, вчинених за попередньою змовою групою осіб протягом тривалого часу, що носить характер систематичних дій, а також враховуючи запровадження правового режиму воєнного стану, що свідчить про негативний вплив, оскільки перешкоджає законній діяльності ЗСУ в особливий період, а тому достатніх для цього слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладене, а також дані про особу підозрюваного, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним та виправданим застосування на початковій стадії досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

V. Межі строку дії запобіжного заходу

12. Враховуючи те, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, яким в даному випадку є 28.02.205 року (п.4 ч.3 ст.219 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.04.2025 року.

Керуючись ст.ст.131,176-179,193,194,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000972 від 29.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 шістдесят днів, тобто до 28.04.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, слідчому та прокурору - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1