№ 143/277/25
ВИРОК

Іменем України

01.04.2025р. м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні суду у м. Погребище Вінницької області у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 24.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Погребище Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України,-

Встановив:

23.03.2025 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 , дізнавшись про те, що її чоловік ОСОБА_3 зраджує зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшла до місця проживання останньої, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Увійшовши у веранду житлового будинку, ОСОБА_2 виявила там ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Побачивши їх, ОСОБА_2 , розуміючи протиправність своїх дій, можливі суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістала із за поясу своїх спортивних штанів кухонний ніж, який вона заздалегідь взяла за місцем свого проживання, та вхопивши за волосся повалила на ліжко, приклала лезо ножа до шиї ОСОБА_4 та почала словесно висловлювати в її адресу погрози фізичною розправою, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій, а саме погрози вбивством, допоки її неправомірні дії не були припинені ОСОБА_3 .

З урахуванням вказаної обстановки та дій ОСОБА_2 потерпіла ОСОБА_4 реально сприйняла погрозу вбивством та побоювалася за своє життя.

Наведені обставини вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй кримінального проступку встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Дії ОСОБА_2 судом кваліфікуються за ч. 1 ст.129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Обвинувачена ОСОБА_2 звернулася до прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 із заявою, складеною в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , згідно із якою вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без її участі.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 із заявою, згідно із якою вона згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Встановивши під час досудового розслідування, що підозрювана ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, а потерпіла ОСОБА_4 не заперечує проти такого розгляду, прокурор на підставі ч.1 ст. 302 КПК України надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

В силу ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Частиною 1 ст. 382 КПК України унормовано, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

З огляду на викладене судом розглянуто обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку; ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується посередньо; раніше не судима; має середню базову загальну освіту; перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи викладене, суд, виходячи із доктрини судової дискреції, цілей та принципів права, загальних засад судочинства вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити в межах санкції ч. 1 ст.129 КК України у виді пробаційного нагляду із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Речові докази, а саме кухонний ніж, на підставі п.4 ч.9 ст.100 КПК України слід знищити.

За змістом ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи ту обставину, що речовий доказ не підлягає спеціальній конфіскації, суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України дійшов висновку про скасування арешту, накладеного на нього ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 25.03.2025 року у справі №136/525/25.

Матеріальна шкода у даному кримінальному провадженні не заподіювалася.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Підстави для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи відсутні.

Розмір пропонованої винагороди викривачу не визначався.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченої суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 (шість ) місяців.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений на кухонний ніж ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 25.03.2025 року у справі №136/525/25.

Речовий доказ, а саме кухонний ніж, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Суддя