ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 10 липня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, обґрунтовуючи свої доводи тим, що 25 серпня 2024 року на електронну адресу ОСОБА_3 надійшла копія постанови старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_5 від 10.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, слідчий ОСОБА_5 в оскаржуваній постанові зазначив, що у даному випадку ОСОБА_4 або інша особа на підставі наданого ним доручення повинна звернутися до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області для отримання зазначених речових доказів, з послідуючим написанням розписки про їх отримання. Водночас, як слідує з відповіді із Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, до даного часу ОСОБА_4 щодо отримання речових доказів до них не звертався.

Однак, відповідно до пункту 60 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом від 27.08.2010 за №51/401/649/471/23/125, не він повинен був звертатись до райвідділу поліції щодо повернення його майна, а навпаки, саме співробітники поліції зобов`язані в письмовій формі звернутись до нього.

Більш того, слідчий ОСОБА_5 не тільки перекручує зміст п. 60 вищезазначеної Інструкції, а взагалі вигадує якісь інші правила повернення майна, яке було речовим доказом. Зокрема, як зазначено в оскаржуваній постанові «… отримання ОСОБА_4 речового доказу, можливе після звернення останнього до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області із зазначенням дати, часу прибуття відповідної спеціальної техніки, а також відповідних працівників, які будуть забезпечувати навантаження каміння. Вказана інформація має бути подана заздалегідь з метою узгодження вказаних дій із власниками зазначеної вище території». Тобто, слідчий ОСОБА_5 фактично перекладає виконання судової ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.03.2024 на нього, якому для отримання свого майна необхідно увійти в додаткові витрати на залучення транспортних засобів і працівників для навантаження 31,86 м.3 пісковику та перевезення з села Бронниця до Бандишівського кар`єру на відстань 20 км. При цьому нагадує, що співробітники поліції цей пісковик вивозили трьома 15-тоннажними самоскидами. Отже, наголошує, що відповідно до резолютивної частини судової ухвали від 14.03.2024 на начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 було покладено обов`язок не тільки повернути йому майно, вилучене у нього в ході кримінального провадження №0000265 від 10.07.2021, а також про це повідомити слідчого суддю. Тобто, у разі виникнення будь-яких непередбачуваних обставин, пов`язаних із неможливістю виконати судове рішення, ОСОБА_7 повинен був повідомити про це слідчого суддю та зацікавлену сторону у цій справі. Але слідчий ОСОБА_5 не надав ніякої оцінки тому факту, що начальник райвідділу поліції ОСОБА_7 не виконав покладений судом на нього обов`язок щодо надання слідчому судді повідомлення про повернення йому майна, або причини невиконання судового рішення, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 94 КПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи не міститься документ адресований слідчому судді Могилів-Подільського міськрайсуду з поясненнями ОСОБА_7 про причини невиконання ним судового рішення, то саме це і означає, що ніяких перешкод для повернення йому майна не існувало. А факт невиконання судового рішення за ознаками, передбаченими ст. 382 КК України, вказує на склад злочину, який є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Слідчий ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000144 від 21.03.2024 фактично не здійснив жодної слідчої дії, не допитав жодного свідка, хоча в першу чергу повинен був допитати його у якості свідка та з`ясувати, чи дійсно отримував він від райвідділу поліції, у відповідності до положень ст. 135 КПК України, вісім викликів для дачі показів, на які посилається слідчий у мотивувальній частині постанови, а саме: 22.03.2024, 23.04.2024, 24.0.32024, 24.03.2024, 25.03.2024, 26.03.2024, 27.03.2024, 28.03.2024 та 29.03.2024, чи дійсно за цими викликами останній був належним чином повідомлений для відповідного допиту, а також саме конкретно якого кримінального провадження. При цьому, слідчий ОСОБА_5 мотивує факт нібито належного виконання диспозиції ст. 135 КПК України з боку працівників поліції без наявних у матеріалах справи копій цих викликів (повісток) та доказів про їх отримання ним. Далі слідчий ОСОБА_5 у цьому ж абзаці зазначає « … 29.03.2024 під час спроби допитати його за місцем роботи по вул. Ставиській, 17 у м. Могилів-Подільський Вінницької області він в брутальній формі відмовився від проведення слідчої дії, аргументуючи це своїм негативним ставленням до співробітників СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, Могилів-Подільської окружної прокуратури, а також заявив, що він не бажає брати ніякої участі у вказаному провадженні та бажає аби йому за його вказівки у визначений термін привезли належне йому майно». Слідчим ОСОБА_5 у цьому контексті не вказано прізвище та посада співробітника поліції, який мав намір провести слідчу дію та у межах саме якого кримінального провадження. Тобто, кримінальне провадження №0000265 від 10.07.2021 було закрито 17.03.2023, а кримінальне провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України, не підпадає за підслідністю до Могилів-Подільського райвідділу поліції. Вищевикладені обставини вказують на те, що ніякої законної підстави для викликів його до райвідділу поліції для проведення будь-яких слідчих дій не існувало. Також слідчим неправдиво зазначено в оскаржуваній постанові про те, що нібито він в брутальній формі відмовив невідомому працівнику Могилів-Подільського райвідділу поліції у проведенні слідчої дії та запропонував, щоб йому за рішенням суду привезли його майно. Тобто, ніякої брутальної бесіди з невідомим представником поліції не було, а щодо повернення майна на підставі судового рішення, то це в даному випадку є безумовною обставиною відповідно із ст. 129-1 Конституції України та ч. 3 ст. 169 КПК України.

Отже, вищевикладені обставини вказують на те, що протягом тривалого часу не виконується рішення суду щодо повернення йому майна, яке було речовим доказом у свідомо сфабрикованому кримінальному провадженні №0000265 від 10.07.2021, а слідчий ОСОБА_5 , посилаючись в оскаржуваній постанові на п. 60 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», свідомо перекручує зміст цього акту саме з метою виправдовування злочинного факту невиконання начальником Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області обов`язку покладеного на нього судовим рішенням. Тобто, рішення про закриття кримінального провадження прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, а висновок слідчого не відповідає фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення. Закриття кримінального провадження слідчим ОСОБА_5 було вчинено з грубим порушенням матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування його постанови від 10.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просив скасувати постанову старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_5 від 10.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 та зобов`язати його відновити досудове розслідування.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні 14 листопада 2024 року представник особи, яка подала скаргу, ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_8 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив вимоги скарги задовольнити.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, проживає за межами України, в США.

Старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

В судовому засіданні 14 листопада 2024 року старший слідчий ОСОБА_5 та прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 заперечували проти задоволення скарги, пославшись на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм КПК України.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Серед яких закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження є законною та обгрунтованою, коли: зі змісту оскаржуваної постанови слідчого, дізнавача вбачається, що прийняття зазначеної постанови у відповідності до ст.ст. 91-94 КПК України базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких слідчий, дізнавач обгрунтовано та вмотивовано прийшов до висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий, дізнавач у відповідності до вимог параграфу другого КПК України, ст. 92 КПК України, виконав покладені на нього вимоги закону про обов`язок доказування у кримінальному провадженні; слідчим, дізнавачем були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання вимог ст. 91 КПК України.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам відноситься до повноважень слідчого судді при виконанні функцій судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцією на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, дізнавача, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, дізнавача, прокурора в рамках кримінального провадження. Поряд з цим ч. 5 ст. 40 КПК України визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато на виконання ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2023 у справі №138/146/24, якою зобов`язано начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по фактах, вказаних у заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 10 січня 2024 року та повернути ОСОБА_4 вилучене у нього в ході кримінального провадження №0000265 від 10.07.2021 майно, про що повідомити слідчого суддю.

За вищезазначеним фактом слідчим відділом Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковано слідчим на ч. 2 ст. 382 КК України.

Згідно з постановою прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_10 від 31 травня 2024 року проведення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні доручено слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому.

Згідно з постановою старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 10 липня 2024 року кримінальне провадження № 0000144 від 21.03.2024 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні поліцейського з обліку та збереження речових доказів і озброєння сектору логістики Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , начальника сектору логістики Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 та слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 , ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Обгрунтовуючи своє рішення про закриття кримінального провадження № 0000144 від 21.03.2024, старший слідчий ОСОБА_5 зазначив, що частиною першою статті 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу. Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати. Зокрема, відсутність реальної можливості виконати рішення суду виключає відповідальність за ст. 382 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження №0000144 вбачається, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000265 від 10.07.2021 було оглянуто та вилучено майно, яке в подальшому згідно з постановою слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 від 12.07.2021 було визнано речовими доказами у провадженні.

Згідно з ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_14 від 23.07.2021 було накладено арешт на вилучені речі, зокрема, з правом користування без права на відчуження на 5 савкових лопат, 25 металевих клинків, 6 молотів (довбней), 7 металевих ломів, 5 металевих зубил, 3 молотки із дерев`яними та пластиковим руків`ям, навісне обладнання до спецтехніки гідравлічний ударник зеленого кольору, екскаватор, які були повернуті 23.07.2021 володільцеві згідно із розпискою.

За результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000265 від 10.07.2021 слідчим було прийнято рішення 17 березня 2023 року про закриття кримінального провадження за відсутністю ознак складу злочину в діях ОСОБА_4 чи інших осіб.

23 березня 2023 року під підпис третій особі, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт, - ОСОБА_4 було вручено копію вказаної постанови, а також у всіх можливих деталях роз`яснено вирішення питання долі речових доказів, згідно ст.ст. 98, 110, 174 КПК України, на які було накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Могилів- Подільського міськрайонного суду від 25 квітня 2023 року було скасовано арешт майна, який був накладений згідно з ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23 липня 2021 року.

Після винесення вищезазначеної ухвали слідчого судді від 25 квітня 2023 року про скасування арешту майна, ОСОБА_4 із письмовими заявами ні до Могилів-Подільського РВП, ні до Могилів-Подільської окружної прокуратури про повернення йому майна не звертався. Рішення про відмову у видачі ОСОБА_4 майна не приймалось та дії щодо перешкоди в отриманні ним майна ніким не вчинялись.

Натомість ОСОБА_4 10 січня 2024 року звернувся до Могилів-Подільського РВП із заявою про внесення відносно працівників поліції, а також прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_15 , відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, за фактом не повернення вилученого майна.

Як вбачається із рапорта слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 , останній доповідав заступнику начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області начальнику СВ ОСОБА_17 , що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 21.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, заявника ОСОБА_4 у відповідності до положень ст. 135 КПК України вісім разів, а саме: 22.03.2024, 23.03.2024, 24.03.2024, 25.03.2024, 26.03.2024, 27.03.2024, 28.03.2024 та 29.03.2024 було здійснено виклик для дачі показів у вказаному кримінальному провадженні, натомість останній, будучи належним чином повідомлений для відповідного допиту, не прибув та 29.03.2024 під час спроби допитати його за місцем роботи по вул. Ставиській, 17 у м. Могилів-Подільський Вінницької області в брутальній формі відмовився від проведення слідчої дії, аргументуючи це своїм негативним ставленням до співробітників СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, Могилів-Подільської окружної прокуратури, а також заявив, що він не бажає брати ніякої участі у вказаному провадженні та бажає аби йому за його вказівки у визначений термін привезли належне йому майно на визначене ним місце (к/п а.с. 102).

Аналізуючи оскаржувану постанову старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_5 про закриття вищезазначеного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що старшим слідчим ОСОБА_5 у повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому законом порядку докази, надано їм належну правову оцінку, оскаржувана постанова є обгрунтованою та мотивованою, повно та неупереджено проведено дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінені всі докази по справі у їх сукупності. Закриття кримінального провадження відбулося у силу наявності обставин, які виключають кримінальне провадження, а саме відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 10 липня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова є такою, що відповідає критеріям обгрунтованості, законності та вмотивованості.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 93, 94, 110, 284, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_5 від 10 липня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000144 від 21.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, -відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_18