Справа № 610/4748/24
Провадження № 1-кс/610/1266/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024м. Балаклія

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000739 від 06.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 19.12.2024 про арешт майна, а саме: мобільного телефону марки "Xiaomi" моделі "10С", чорного кольору, EMEI: НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 17.12.2024 під час огляду місця події було виявлено вищезазначений мобільний телефон. Вказане майно є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на нього доцільно накласти арешт з метою збереження, як речових доказів, які визнані такими за постановою слідчого.

Прокурор просила розглядати клопотання за її відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розглядати клопотання прокурора за його відсутності, не заперечував проти накладення арешту на його мобільний телефон.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, за участю яких розглядається клопотання про арешт майна, не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000739. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) було внесено 06.12.2024 з кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

З матеріалів клопотання встановлено, що 13.11.2024 невідома особа вчинила крадіжку мобільного телефону марки "Xiaomi" моделі "10С" чорного кольору та чохлом-книжкою, EMEI: НОМЕР_1 з території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , чим було завдано матеріального збитку ОСОБА_4

17.12.2024 в період часу з 16:00 год до 16:50 год проведено огляд місця події за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с-ще Андріївка, вул. Центральна, неподалік від будинку № 15, в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надала для огляду свої особисті речі в присутності понятих, а саме мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі "10С", чорного кольору, EMEI: НОМЕР_1 , який було оглянуто та вилучено.

Постановою слідчого від 17.12.2024 вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно мобільний телефон, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло бути предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, та зберегти на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому на зазначений мобільний телефон необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його передачі та відчуження.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження зазначених об`єктів, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно:

- мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі "10С", чорного кольору, EMEI: НОМЕР_1 , вилучений піс час огляду 17.12.2024.

позбавивши права на відчуження та розпорядження цим майном.

Арештоване майно передати на зберігання ОСОБА_4 відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 "Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження".

Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується негайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1