490/2401/24 31.03.2025
н/п 1-кп/490/457/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2401/24
У Х В А Л А

31 березня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання у режимі відеоконференції по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 12.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.5 ст.190, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.209, ч.2 ст.209, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023 року) КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.5 ст.190, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.209, ч.2 ст.209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 12.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.5 ст.190, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.209, ч.2 ст.209, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023 року) КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.5 ст.190, ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.209, ч.2 ст.209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365-2 КК України.

В судовому засіданні прокурором були подані клопотання про продовження покладених обов`язків на обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.194 КПК України. В обґрунтування поданих клопотань прокурором зазначено, що ризики, які були встановлені судом при обранні обвинуваченим запобіжних заходів, не зменшились та не припинили свого існування, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії раніше покладених на них обов`язків. Так, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених; щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підстав для зміни на більш м`які чи скасування раніше обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів, на думку прокурора, не встановлено. Вважає, що продовження покладення на обвинувачених обов`язків забезпечить їх належну процесуальну поведінку. Прокурор подані клопотання підтримав та просив їх задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_8 проти задоволення клопотань прокурора про продовження покладених обов`язків на обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не заперечував.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, не заперечували. Однак, просили врахувати доводи, викладені в письмовому клопотанні від 31.03.2025 року, яке було подано до канцелярії суду, про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцям.

Так, в обґрунтування поданого клопотання захисники зазначили, що з моменту ухвалення судом рішення про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю звільнення під заставу в сумі 1 342 000 (один мільйон триста сорок дві тисячі) гривень, яку було внесено близькими родичами ОСОБА_3 , та звільнено останнього з-під варти, минуло майже два роки. З моменту звільнення з-під варти під заставу ОСОБА_3 не здійснював будь-яких дій направлених на переховування та не переховувався від органів досудового розслідування та суду. У повній мірі виконував покладені на нього обов`язки ухвалою слідчого судді та суду. Під час здійснення досудового розслідування з`являвся за кожним викликом до слідчого та суду. Після направлення обвинувального акту на розгляд до суду продовжує демонструвати належну процесуальну поведінку. Під час чергового продовження обов`язків Центральним районним судом м.Миколаєва, покладених на ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді від 27.08.2023 року, їх було суттєво зменшено, проте це не вплинуло в сторону погіршення процесуальної поведінки ОСОБА_3 , як обвинуваченого. Він завжди з`являється за кожним викликом до суду, не допустив жодної неявки, демонструє належну процесуальну поведінку та зацікавленість у якнайшвидшому розгляді справи, займає активну позицію у відстоювання своїх інтересів у суді, а тому сторона захисту вважає, що відпав або суттєво зменшився ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також вважають, що на користь цього висновку можуть свідчити міцні соціальні зв`язки ОСОБА_3 , як то постійне місце проживання, перебування в офіційному шлюбі, утримання малолітньої дитини та наявність офіційного працевлаштування. Крім того, вважають, що на даний час відпав ризики впливу з боку ОСОБА_3 на потерпілих та свідків сторони обвинувачення (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), так як протягом досудового розслідування та судового розгляду, а це майже два роки, від свідків та потерпілих не надійшло повідомлень або заяв про вчинення таких дій, оскільки прокурор під час подання клопотань про продовження покладених обов`язків, такої інформації суду не надавав. На користь відсутності вказаного ризику, на думку сторони захисту, свідчить і те, що особи, визнані у кримінальному провадженні потерпілими, щодо обвинувачених цивільні позови про відшкодування нанесених їм збитків до суду не подавали, у судові засідання не з`являються, що вказує на відсутність з їх боку інтересу до результатів розгляду справи. Інші ризики, передбачені положеннями ст.177 КПК України, не аналізуються, оскільки вони не були встановлені судом. При прийнятті рішення про наявність чи відсутність заявлених ризиків прокурором, просили врахувати правові позиції у рішеннях ЄСПЛ щодо обрання та продовження запобіжних заходів, про які зазначили у поданому клопотанні. Тому сторона захисту вважає, що відпала потреба у подальшому застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави. Окрім того, з дати внесення заставодавцями грошових коштів за ОСОБА_3 пройшло майже два роки. У зв`язку із продовженням збройної агресії Російської Федерації та запровадженням на території України військового стану, суттєво змінився майновий стан громадян України. Погіршення економічного стану в країні, інфляція, суттєво вплинули і на майновий стан заставодавців. Так, потреба в грошових коштах для утримання себе та, фактично, фізичного виживання в умовах воєнного стану унеможливлює для ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 подальше перебування заставодавцями. Зокрема, бабуся обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_15 хворіє на тяжкі хвороби і їй знову рекомендовано оперативне лікування, що потребує значних грошових коштів. Батько ОСОБА_3 ОСОБА_17 разом зі своєю дружиною ОСОБА_16 мають на утриманні малолітню доньку ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої у квітні 2024 року діагностовано захворювання на цукровий діабет І типу, діабетичний кетоацидоз (ДКА) ІІ, кома І, Метаболічна кардіопатія. (Е10). У зв`язку із чим, їй встановлено інвалідність та призначено індивідуальну програму реабілітації інвалідів №37.62.5, що підтверджується копіями медичних документів, доданими до клопотання захисників. Лікування та проходження реабілітації потребує значних грошових коштів. Через значний обсяг доказів, які потрібно дослідити у ході судового розгляду, враховуючи надмірну завантаженість суду та прокурора, а також нестабільну оперативну обстановку, яка склалась у зв`язку із продовженням збройної агресії Російської Федерації проти України, найближчим часом прийняти кінцеве рішення у кримінальному провадженні неможливо, а отже питання повернення застави відкладається на невизначений, але досить тривалий термін. Наведене вище свідчить, що застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням раніше визначених обов`язків буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. З урахуванням викладеного, сторона захисту просила: 1) змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 342 000 грн., обраний ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.08.2023 року, на особисте зобов`язання з покладанням обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.03.2024 року; 2) повернути заставу ОСОБА_15 у сумі 399 000 гривень; 3) повернути заставу ОСОБА_16 у сумі 145 000 гривень; 4) повернути заставу ОСОБА_17 у сумі 399 000 гривень; 5) повернути заставу ОСОБА_18 у сумі 399 000 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_13 проти задоволення клопотань прокурора не заперечували.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_14 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, оскільки вважала клопотання прокурора безпідставним.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Прокурор та представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 проти задоволення клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцям заперечували.

Потерпілий ОСОБА_8 щодо клопотання захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 нічого не зазначив.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з доданими до нього документами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 серпня 2023 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1 342 000 гривень, яку 29 серпня 2023 року було внесено та звільнено ОСОБА_3 з-під варти. Цією ж ухвалою на ОСОБА_3 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

У подальшому строк дії зазначених обов`язків неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 лютого 2025 року строком до 04 квітня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 серпня 2023 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 214 000 гривень, яку 22 листопада 2023 року було внесено та звільнено ОСОБА_5 з-під варти. Цією ж ухвалою на ОСОБА_5 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

У подальшому строк дії зазначених обов`язків неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 лютого 2025 року строком до 04 квітня 2025 року включно.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з положеннями ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку покладених обов`язків на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.194 КПК України, прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), так як вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжких кримінальних правопорушеннях. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованих злочинів, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує у разі визнання винними за вироком суду, можуть вжити заходів до переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, здійснити виїзд до іншої країни або на непідконтрольні території України. Окрім того, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 можуть незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, які ще не допитані судом, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують їх, чи взагалі схиляння до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на власну користь, оскільки деякі свідки та обвинувачені у кримінальному провадженні є їх знайомими чи родичами.

Враховуючи зазначене та особистість обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинувачених строк дії покладених на них обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які є вагомим чинником для спонукання останніх дотримуватися належної процесуальної поведінки під час розгляду кримінального провадження, а перспектива втрати застави буде стимулюючим засобом для обвинувачених будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисте зобов`язання та повернення застави слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Вищенаведені норми вказують на те, що такий запобіжний захід як застава застосовується упродовж усього кримінального провадження.

Враховуючи положення ст.ст.182, 194 КПК України, запобіжний захід у вигляді застави є з необмеженим строком, а термін у два місяці встановлюється лише для обов`язків, покладених на підозрюваних, обвинувачених слідчим суддею, судом на підставі ст.194 КПК України.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Під час застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави слідчим суддею перевірені обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, а також встановлені докази, які обґрунтовують ці обставини.

ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, на час розгляду клопотання сторони захисту ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, на даному етапі розгляду справи не зменшилась.

Доводи захисників про виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Наведені захисниками обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Щодо клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про повернення суми застави заставодавцям слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст.182 КПК України передбачена можливість внесення застави як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ч.7 ст.182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із змісту наведених статей вбачається, що внесення застави є правом заставодавця, а не обов`язком.

Тобто, прийняття тією чи іншою особою (заставодавцем) такого рішення є добровільним. Приймаючи його, ці особи самостійно обирають джерело грошових коштів, які мають бути внесені у якості застави та усвідомлюють чи мають усвідомлювати, що ці кошти вносяться на увесь строк дії запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, а також те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, суд перебуває на стадії встановлення порядку та обсягу дослідження доказів по справі, підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 на особисте зобов`язання суд не вбачає, у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 та повернення застави заставодавцям слід відмовити.

Щодо клопотань прокурора про продовження строків застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд приходить до наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1 342 000 гривень, який у подальшому ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 листопада 2023 року змінений на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.14 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 березня 2024 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 змінено на нічний домашній арешт із забороною полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20:00 години до 06:00 години наступного дня, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2024 року до 31 березня 2024 року.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2024 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 змінено на особисте зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду та покладенням на нього строком на два місяці до 27 травня 2024 року включно обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

У подальшому строк дії зазначених обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2024 року, неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 лютого 2025 року строком до 04 квітня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 18 години до 06 години наступного дня та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.14 ч.5 ст.194 КПК України.

У подальшому строк дії зазначеного запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2024 року продовжено строк застосування запобіжного у вигляді домашнього арешту із забороною на строк до 31 березня 2024 року залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 22 години до 06 години наступного дня та залишенням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2024 року.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2024 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 змінено на особисте зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду та покладенням на нього строком на два місяці до 27 травня 2024 року включно обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

У подальшому строк дії зазначених обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2024 року, неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 лютого 2025 року строком до 04 квітня 2025 року включно.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи доводи, викладені у клопотанні прокурора, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд погоджується про продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, судом враховано, що такий вид запобіжного заходу є найменш обтяжливим та найбільш м`яким запобіжним заходом, полягає у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконанні покладених на них обов`язків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці та з покладенням на них раніше визначених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 179, 182, 194, 202, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцям відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.03.2024 року, строком до 29 травня 2025 року включно, а саме:

прибувати до суду за першою вимогою;

повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

утриматись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинувачену ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які були покладені на неї ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.03.2024 року, строком до 29 травня 2025 року включно, а саме:

прибувати до суду за першою вимогою;

не відлучатися за межі м.Миколаєва без дозволу прокурора та суду;

повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

утриматись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, а саме до 29 травня 2025 року включно, з покладенням на нього обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2024 року.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, а саме до 29 травня 2025 року включно, з покладенням на нього обов`язків, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 березня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1