ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/2299/22 Номер провадження 11-сс/814/140/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_6 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що: прокурор розглянув клопотання ОСОБА_6 у межах триденного строку (з дня надходження ухвали слідчого судді) та прийняв рішення про часткову відмову в його задоволенні, зокрема, щодо відмови в проведенні ряду слідчих дій, скасуванні процесуальних рішень службових осіб органу дізнання та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, про що виніс відповідну постанову, яка відповідає вимогам, передбаченим ч.5 ст.110 КПК України, та направив її копію особі, яка звернулася з клопотанням, тобто розглянув клопотання в порядку та строк, визначені в ст.220 КПК України; зазначена вище постанова є вмотивованою та в ній прокурором спростовано доцільність проведення ряду слідчих і процесуальних дій, здійснення яких не сприятиме встановленню обставин, що мають значення для кримінального провадження; клопотання в частині вимоги про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за клопотанням ОСОБА_6 , поданим у порядку ст.220 КПК України, не містить жодних даних, які би свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення в діях службової особи.

Також, що стосується вимог ОСОБА_6 про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (талон повідомлення №525 від 15 січня 2024 року), то слідчий суддя дійшов висновку, що зазначена заява була подана до органу Національної поліції, а не до Лозівської окружної прокуратури Харківської області, у зв`язку з чим вимоги в цій частині про зобов`язання прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не ґрунтуються на вимогах закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області або іншу уповноважену особу прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості та розпочати досудове розслідування за його ( ОСОБА_6 ) заявою з додатками від 15 січня 2024 року (талон-повідомлення №525) щодо т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 та інших осіб. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні поданої ним ( ОСОБА_6 ) скарги на рішення прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області від 11 вересня 2024 року та бездіяльність уповноваженої особи вказаного органу прокуратури, яка полягає у невиконанні вимог ч.1 ст.214 КПК України, не врахувавши те, що уповноваженою особою Лозівської окружної прокуратури Харківської області безпідставно не внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за згаданою вище заявою про вчинення кримінальних правопорушень із подальшим наданням йому витягу з цього Реєстру.

Прокурор був належним чином повідомлений про місце, дату, час судового засідання апеляційної інстанції та направив до суду клопотання, в якому просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності, виклав свої заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , посилаючись на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ, заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що суть її доводів та вимог зводяться до оскарження ОСОБА_6 бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його ( ОСОБА_6 ) заявою про вчинення кримінального правопорушення від 15 січня 2024 року (талон-повідомлення №525) і необхідності зобов`язання уповноваженої особи органу прокуратури вчинити означені дії, з приводу яких, на думку ОСОБА_6 , допущено бездіяльність, та розпочати досудове розслідування.

Але в апеляційній скарзі також наявне посилання ОСОБА_6 на безпідставну відмову слідчого судді в задоволенні скарги, як на рішення прокурора від 11 вересня 2024 року, так і на його бездіяльність.

Тому суд апеляційної інстанції проаналізує обидва предмети оскарження послідовно.

З матеріалів провадження встановлено, що СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, за ч.1 ст.125 КК України, в якому ОСОБА_6 є потерпілим (а.п.85-86).

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 у порядку ст.ст.214, 220 КПК України подав до Лозівської окружної прокуратури Харківської області клопотання від 17 січня 2024 року, в якому просив: скасувати постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області від 12 січня 2023 року (п.2); скасувати постанову т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області про призначення групи дізнавачів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089 (п.3); скасувати відповідь (постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання) т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області (п.4); витребувати із СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, 22 лютого 2023 року за №000027, та клопотання ОСОБА_6 від 08, 10 січня 2024 року з додатками (п.5); зобов`язати т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області або іншу уповноважену особу цього органу досудового розслідування розглянути належним чином клопотання ОСОБА_6 від 08 та 10 січня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089 (п.6); скасувати постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області в частині 3 (п.7); приєднати це клопотання (від 17 січня 2024 року) з додатками до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089 (п.8); здійснити допити свідків, зазначених ним у клопотанні, одночасні допити свідків і потерпілого ОСОБА_6 , установити інших свідків по справі (п.п.9-10); виконати ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2023 року (п.11); надати вказівку й доручити співробітникам карного розшуку встановити свідків події, яка мала місце 12 березня 2022 року в період часу з 09 до 11 години на території Центрального ринку м. Лозова Харківської обл. (п.12); провести слідчі експерименти з допитаними свідками, зазначеними ним у клопотанні та іншими невстановленими свідками (п.13); приєднати до матеріалів кримінального провадження всі його клопотання, подані процесуальному керівнику прокурору Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 , за період часу починаючи з 01 квітня 2022 року (п.14); повідомити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (п.15); зобов`язати начальника Лозівського РВП ГУНП у Харківській області виконати судові рішення Полтавського апеляційного суду від 30 червня 2022 року (п.16); відповідно до вимог ст.214 КПК України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом неналежного виконання своїх службових обов`язків та зловживання ними начальником СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_12 та згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення й талоном-повідомлення №525 від 15 січня 2024 року (п.17) (а.п.27-31).

За результатами розгляду наведеного вище клопотання прокурор Лозівської окружної прокуратури Харківської області прийняв постанову від 18 липня 2024 року про часткову відмову в його задоволенні.

Назване вище рішення було оскаржене ОСОБА_6 до слідчого судді.

04 вересня 2024 року слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, скасовано постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області від 18 липня 2024 року про часткову відмову в задоволенні клопотання в частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, щодо вирішення п.п.4, 6, 9, 10, 13, 17 клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року.

Зобов`язано прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області, яким здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2022 року за №0000089, повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року в частині проведення слідчих та розшукових дій у зазначеному вище кримінальному провадженні щодо п.п.4, 6, 9, 10, 13, 17 клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року, й повідомити ОСОБА_6 про результати розгляду цього клопотання в порядку, передбаченому ч.2 ст.220 КПК України.

Відмовлено в задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_6 (а.п.32-49).

11 вересня 2024 року прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області на виконання ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 вересня 2024 року прийнято постанову за результатами розгляду клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року, за якою: відмовлено в задоволенні клопотання щодо п.п.4, 6, 17, відмовлено частково в задоволенні клопотання щодо п.п.10, 13 і задоволено клопотання щодо п.9 (а.п.21-24).

Затим 13 вересня 2024 року ОСОБА_6 подав скаргу з доповненнями на вказану вище постанову прокурора від 11 вересня 2024 року та бездіяльність уповноваженої службової особи Лозівської окружної прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У скарзі з доповненнями ОСОБА_6 просив: скасувати частково постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області від 11 вересня 2024 року, а саме щодо п.п.4, 6, 10, 13, 17; відповідно до ст.ст.36, 214, 220, 224 КПК України зобов`язати керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області або іншу уповноважену особу прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що можуть свідчити про ознаки відповідного кримінального правопорушення, та розпочати досудове розслідування за заявою потерпілого ОСОБА_6 із додатками від 15 січня 2024 року щодо т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 та інших осіб, розглянути клопотання від 17 січня 2024 року згідно зі ст.220 КПК України та ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 вересня 2024 року (а.п.1-9, 103-105).

21 жовтня 2024 року слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 за результатами її розгляду по суті.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах провадження, відповідно до чого КПК України визначає, в яких випадках і які судові рішення слідчого судді підлягають перегляду в порядку апеляційної процедури.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову в задоволенні скарги.

За змістом положень ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Частини 1 та 2 ст.309 КПК України визначають вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і такий перелік розширеному тлумаченню не підлягає. У нормативному приписі ч.3 ст.309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають та заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання;

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу;

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

9) арешт майна або відмову у ньому;

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;

13) закриття кримінального провадження на підставі ч.9 ст.284 КПК України.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

А згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. Винятком є визнання неконституційним за Рішенням Конституційного Суду №4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року положень ч.3 ст.307 КПК України лише в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Отже, з урахуванням наведених вище положень кримінального процесуального закону та предмету оскарження до слідчого судді, ухвала слідчого судді від 21 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 у частині оскарження ним постанови прокурора від 11 вересня 2024 року щодо вирішення п.п.4, 6, 9, 10, 13 клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року та бездіяльності прокурора з приводу не розгляду клопотання від 17 січня 2024 року в порядку ст.220 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з тим, судове рішення слідчого судді від 21 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 у частині оскарження ним бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та в частині оскарження постанови прокурора від 11 вересня 2024 року щодо вирішення п.17 клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року, в якому порушувалось питання з приводу ініціювання внесення відомостей до цього Реєстру щодо т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 , підлягає апеляційному оскарженню, а тому апеляційна скарга в означеній частині підлягає розгляду по суті.

За приписами ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ж ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, у силу вимог ч.ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) також наголосила на тому, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, доводи апелянта, які зводяться до наявності обов`язку автоматичного внесення уповноваженою особою відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою заявою (повідомленням), позбавлені підстав.

Так, клопотання ОСОБА_6 від 17 січня 2024 року, адресоване Лозівській окружній прокуратурі Харківської області, та зміст його заяви щодо т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 та інших осіб від 15 січня 2024 року (зареєстрована в ІТС ІПНП за №525 від 15 січня 2024 року), подана до Лозівського РВП ГУНП у Харківській області, не містять конкретних даних і наведення обставин, які би могли вказувати на вчинення кримінальних правопорушень, що було би підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щоб в подальшому проводити досудове розслідування. При цьому, з аналізу змісту цього клопотання та процесуальної позиції ОСОБА_6 убачається, що його доводи як заявника зводяться до незгоди з порядком здійснення дізнавачами під час досудового розслідування кримінального провадження, але зазначені ОСОБА_6 дії, бездіяльність чи рішення дізнавачів підлягають оскарженню в передбаченому КПК України порядку (зокрема, шляхом подання відповідних процесуальних скарг відповідо до положень КПК України, висловлення правової позиції в судовому засіданні в кримінальному провадженні), а не шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Викладені ж заявником твердження ґрунтуються на власному аналізі норм кримінального закону, не містять об`єктивних відомостей та обставин, які би свідчили про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, наведені вище обставини не тягнуть за собою обов`язку уповноважених органів прокуратури й досудового розслідування щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із початком досудового розслідування за вказаними вище заявою і п.17 клопотання, через це слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 з приводу невиконання уповноваженими особами вимог ч.1 ст.214 КПК України.

До того ж, окремо, що стосується вимог апелянта про зобов`язання уповноваженої особи Лозівської окружної прокуратури Харківської області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування за його заявою від 15 січня 2024 року (зареєстрованою за №525) щодо т.в.о. начальника СД Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 та інших осіб, то вони позбавлені підстав, оскільки, як установлено вище, названу заяву було подано апелянтом до Лозівського РВП ГУНП у Харківській області, а не до органу прокуратури, тобто за умови існування бездіяльності, її могло бути допущено лише уповноваженою особою Лозівського РВП ГУНП у Харківській області, а не Лозівської окружної прокуратури Харківської області, що свідчить про відсутність правових підстав для зобов`язання прокурора вчинити дії, передбачені ч.1 ст.214 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної увхвали, не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4