Справа №303/401/25
№ 1-кс/303/177/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001486 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001486 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001486 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 № 3684-IX з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

У статті 33 Конституції України закріплено право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати її територію. Проте, таке право не є абсолютним і може обмежуватися в умовах воєнного або надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України).

Так, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» визначено, що на період дії правового режиму воєнного стану, конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, у тому числі статтею 33 Конституції України, можуть бути обмежені.

Кабінетом Міністрів України внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до п. 2-9 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати: один водій на вантажному транспортному засобі ліцензіата; два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном, установлених цим пунктом, Укртрансбезпека може припинити доступ відповідного ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки на три місяці.

З метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім окремих категорій осіб, яким дозволено перетин державного кордону України.

Відповідно до вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України «Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, п. 6 при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Всупереч вищевказаним положенням законодавства, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше січня 2023 року, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, ОСОБА_3 розробив протиправний механізм, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, безпідставно вносяться до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях»), що в подальшому дає підставу для безперешкодного виїзду за межі території України, оформляючи, при цьому фіктивний трудовий договір між особою, яка має намір виїхати за кордон та перевізником, призначаючи таких осіб на посаду водія мікроавтобуса.

На виконання вказаного протиправного механізму, в період з січня 2023 року по серпень 2024 року ОСОБА_4 , як суб`єкт господарювання, маючи наявну ліцензію на здійснення міжнародних перевезень та доступ до системи «Шлях», здійснив внесення за допомогою електронного ключа, виданого на його ім`я, до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») 10 осіб призовного віку, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , які в подальшому неправомірно покинули територію України та не повернулися з за кордону протягом 60 календарних днів з дня перетину державного кордону.

З метою встановлення протиправної діяльності, 21 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №0001486 проведено обшук по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_3 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) євро, документи та чорнові записи.

В обгрунтування поданого клопотання посилається на те, що грошові кошти, які вилучені в будинку за місцем проживання ОСОБА_3 є речовими доказами у кримінальному провадженні, позаяк можуть бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в якості винагороди.

Прокурор ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і місце розгляду справи, в судове засідання на розгляд клопотання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до слідуючого висновку.

Частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Прокурор Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_2 вперше звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно 22 січня 2025 року. Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2025 року зазначене клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки прокурором до поданого клопотання не додано: протоколу огляду вилучених грошових коштів, тобто вилучені грошові кошти не ідентифіковані (не зазначено серію, номер та номінал вилучених купюр), постанову слідчого про визнання вилученого під час обшуку майна речовими доказами у кримінальному провадженні №0001486, не конкретизовано, які саме документи та чорнові записи було вилучено та не обгрунтовно необхідність накладення арешту на них; у поданому прокурором клопотанні про арешт майна не зазначено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, власника або володільця вказаного майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

10 лютого 2025 року на адресу суду повторно надійшло клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001486, до якого на виконання ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду долучено постанову старшої слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_15 від 21.01.2025 року про визнання грошових коштів в сумі 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) євро, документів та чорнових записів речовими доказами у кримінальному провадженні №0001486.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Всупереч цьому, ухвала слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2025 року не була виконана прокурором Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_2 у повному обсязі, оскільки в матеріалах клопотання відсутній протокол огляду вилучених грошових коштів, тобто вилучені грошові кошти не ідентифіковані (не зазначено серію, номер та номінал вилучених купюр), не конкретизовано, які саме документи та чорнові записи було вилучено та не обгрунтовно необхідність накладення арешту на них; не зазначено, кому належить це майно, а також не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном, або ж посилання на відсутність або не встановлення власника/володільця майна.

Не зазначення конкретних ознак майна, на яке прокурор просить накласти арешт, перешкоджає ідентифікації такого майна та накладенню на нього арешту.

Крім того, ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2025 встановлено строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі недоліків клопотання, а відтак прокурор на виконання зазначеної ухвали повинен був звернутись з клопотанням (з усунутими недоліками) не пізніше 27.01.2025, натомість звернувся до суду через Укрпошту тільки 31.01.2025.

З врахуванням вищевикладених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170, 171, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001486 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1