20.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/1905/17
1-кп/205/353/25
Провадження №1-кп/205/353/25
Справа №205/1905/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, раніше засудженого: 12.07.2017 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 27.05.2022 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушен-ня, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 05 січня 2017 року, близько 20 години, знаходився на перехресті вул.Щербаня та вул.К.Гордієнка, в м.Дніпро, де побачив потерпілого ОСОБА_5 , який утримував в руках чоловічу барсетку, після чого у нього виник злочинний умисел на заволодіння його майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, діючи відкрито, із корисливих міркувань, наблизився до потерпілого ОСОБА_5 та схопив обома руками барсетку, після чого шляхом ривка заволодів зазначеною барсеткою, вартістю 445 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 420 грн., банківська карта «Приват Банк», копія паспорта громадянина України, а також копія ІНН на ім`я ОСОБА_5 та з місця злочину зник, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 865 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_4 , 10 січня 2017 року, близько 18 години 30 хвилин, знаходився біля буд.47 по пр.Сергія Нігояна, в м.Дніпро, де побачив потерпілого ОСОБА_6 , який утримував в руках чоловічу сумку, після чого у нього виник злочинний умисел на заволодіння його майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, діючи відкрито, із корисливих міркувань, наблизився до потерпілого ОСОБА_6 та схопив обома руками чоловічу сумку чорного кольору, після чого шляхом ривка заволодів зазначеною сумкою, вартістю 211,11 грн., в якій знаходились чоловічій гаманець «Monice», вартістю 126 грн., грошові кошти в сумі 500 грн., копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , а також ключі від вхідних дверей квартири та з місця злочину зник, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 837,11 грн.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся та підтвердив суду, що дійсно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, 05 та 10 січня 2017 року, у вечірній час, шляхом ривка він вихопив з рук та викрав чоловічі сумки у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в яких знаходились грошові кошти, копії документів, гаманець та ключі, завдавши потерпілим майнову шкоду на суму відповідно 865 грн. та 837,11 грн.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, частково відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Таким чином, враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та позиції прокурора, який просив призначити йому покарання з іспитовим строком, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 170 грн. та 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

- судової товарознавчої експертизи №109 від 20 березня 2017 року в розмірі 170 гривень;

- судової товарознавчої експертизи №110 від 20 березня 2017 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази по справі:

-чоловіча барсетка, в якій знаходиться банківська карта «Приват Банк», копія паспорта громадянина України, а також копія ІНН на ім`я ОСОБА_5 - залишити у потерпілого ОСОБА_5 ;

-чоловічу сумку, в якій знаходиться чоловічій гаманець «Monice» та копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1