Справа №735/1277/23
Провадження № 1-кп/735/23/2025
УХВАЛА

09 квітня 2025 року селище Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду с-ще Короп кримінальне провадження № 0000420 від 03.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 146 КК України,

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 та малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 захисника - ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей Коропської селищної ради - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

На розгляді Коропського районного суду Чернігівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000420 від 03.08.2023 року щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 146 КК України.

До суду надійшло письмове клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку у зв`язку з недоведенням стороною обвинувачення ризиків визначених ст. 177 КПК України та у судове засідання з`явились гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які звернулись до суду із заявами про те, що бажають взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_3 . ОСОБА_11 повідомив, що працює директором ТОВ АДС 2024 у м. Запоріжжя. ОСОБА_3 знає з 2009 коли останній приймав його на роботу. Також був обізнаний, що обвинувачений переїхав на постійне місце проживання в с. Оболоння, Чернігівської області і неодноразово приїздив до нього та знайомий з його на той час родиною. Розуміє, що бере на себе відповідальність. Йому відому за які дії обвинувачується ОСОБА_3 , яка відповідальність передбачена за інкріміновані кримінальні правопорушення та, що у випадку невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення. В разі задоволенні його заяви обвинувачений буде проживати в м. Запоріжжя за місцем проживання своєї мами. Оскільки із ОСОБА_3 склались довірчі відносини, впевнений, що обвинувачений дотримається покладених на нього судом обов`язків. ОСОБА_12 свою заяву підтримав та повідомив, що є пенсіонером МВС. ОСОБА_3 знає з 2006 і між ними склались дружні, довірчі відносини. Йому відому за які дії обвинувачується ОСОБА_3 , яка відповідальність передбачена за інкріміновані кримінальні правопорушення та, що у випадку невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення. В разі задоволенні його заяви обвинувачений буде проживати в м. Києві у квартирі, що належить матері.

Обвинувачений та захисник підтримали заявлені клопотання, просили їх задовольнити.

Прокурор заперечив щодо зміни запобіжного заходу та передачі обвинуваченого на поруки оскільки стороною захисту не надано суду будь-якої інформації стосовно гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які б давали суду підстави вважати даних осіб такими, які заслуговують на довіру, не надано доказів, що характеризують поручителів, з яких би суд міг встановити чи заслуговують поручителі на його довіру, чи здатні поручителі достатньо впливати на обвинуваченого ОСОБА_3 щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку та реально забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши заяви осіб, які виявили бажання виступити поручителями обвинуваченого, дослідивши клопотання захисника, думку учасників кримінального провадження суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

До них, згідно статті 131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності стороною обвинувачення належними доказами існування вказаних ризиків, то суд вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення останнім зазначених дій.

Оцінюючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 ЦПК України, суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, є право на свободу та особисту недоторканність. Та, що більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, відповідно до норм КПК України є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Згідно з частиною 1 статті 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Особиста порука належить до тієї категорії запобіжних заходів, у ході яких використовується моральний (психічний) метод впливу на поведінку обвинуваченого.

Довіра до поручителя перш за все полягає в усвідомленні суду того факту, що поручитель зможе сприяти досягненню мети запобіжних заходів та виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Згідно з частиною 2 статті 180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст. 177 КПК України), і, крім того, особливих підстав. Особиста порука заснована на довірі поручителя з боку суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Тобто особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Разом з тим, стороною захисту таких доказів суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що у суду відсутня будь-яка інформація стосовно гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яка б давала суду підстави вважати даних осіб такими, які заслуговують на довіру, не надано доказів, що характеризують поручителів, з яких би суд міг встановити, чи заслуговують поручителі на його довіру, чи здатні поручителі достатньо впливати на обвинуваченого ОСОБА_3 , щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку та реально забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин інкримінованих злочинів, їхньої тяжкості та суворості покарання за їхнє вчинення.

Між тим з урахуванням встановлених ризиків та обсягу обвинувачення, серйозності кримінальних правопорушень, менш суворі запобіжні заходи, зокрема особиста порука на переконання суду буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , не буде відповідати потребам кримінального провадження на даній стадії.

Керуючись ст. ст. 131, 177, 178, 180, 181, 372, 392,395 КПК України суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяв ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про передачу ОСОБА_3 на особисту поруку та клопотанні захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш мякий, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1