ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1400/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: оскарження бездіяльності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме заявника ОСОБА_6 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 09.09.2024.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити його скаргу та скасувати вказану ухвалу слідчого судді і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, на підставі ч.3 ст.306 КПК України.

Вобґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на порушенням судом положень ч.3 ст.306 КПК України, які регламентуються розгляд скарги на рішення, бездіяльність під час досудового розслідування за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Вважає, що згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право на справедливий суд, де право бути заслуханим судом, є однією з базових гарантій учасників судового спору. Вважає обмеження права на доступ до суду, недопустимим.

Виходячи з вищенаведеного, вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, із задоволенням його вимог.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися.

Беручи до уваги, що апелянт не заперечував проти проведення розгляду апеляційної скарги без його участі та на особистій участі не наполягав, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності заявника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 04.11.2024 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_6 від 27.10.2024 року на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, в якій заявник оскаржував відповідь уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури від 24.10.2024 щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 09.09.2024 р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111, ч. 3 ст. 258-5 КК України посадовими особами Міністерства енергетики України, Державної прикордонної служби України, Групи Нафтогаз.

Відмовляючи у задоволенні вказаної скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, слідчий суддя виходив з того, що доводів, наведених ОСОБА_6 у поданому ним повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ними протиправних дій, внаслідок чого, дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що 27.10.2024 ОСОБА_6 звернувся до суду засобами поштового зв`язку зі скаргою на оскарження бездіяльності уповноважених органів Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 09.09.2024.

Скарга заявника щодо оскарження невнесення відомостей до ЄРДР була призначена до розгляду судом на 07.11.2024 року на 14-00 год., а в частині його вимог щодо надання другого примірника його зави від 09.09.2024 з печаткою прокуратури про реєстрацію заяви, заявнику було відмовлено у відкритті провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2024 заявника було повідомлено про дату призначення вказаної скарги та направлено йому копію ухвали суду від 05.11.2024 про відмову у відкритті провадження та призначення до розгляду його скарги, яке було направлено на електронну пошту ДУ «Харківський слідчий ізолятор №27», в якому наразі перебуває заявник.

07.11.2024 розгляд скарги був відкладений на 14.11.2024 року, та повідомлено заявника на адресу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» .

При цьому, 14.11.2024 слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги ОСОБА_6 за його відсутності та відсутності представника Харківської обласної прокуратури, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, виходячи з положень ст.ст. 26, 306 КПК України.

Такі висновки слідчого судді, на переконання апеляційного суду, є поспішними, з огляду на наступне.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Положеннями ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вимогами ст. 306 КК України визначено порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, відповідно до якого, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Кримінальне провадження, відповідно до норм ст. 8 КПК України, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Засада верховенства права є загальнообов`язковою нормою кримінального провадження найвищого рівня, оскільки вона охоплює не лише провадження в справах про вчинення кримінальних правопорушень, а й сучасний правопорядок України в цілому, її дія поширюється на всі органи державної влади, їх службових осіб у всіх сферах діяльності - нормотворчій, правоохоронній, правозастосовчій. Частина 1 ст. 8 Конституції України констатує, що в Україні визнається і діє принцип (засада) верховенства права. Тож ця засада має конституційний характер і за своїм змістом охоплює комплекс національних інститутів, правових механізмів та процедур, які є обов`язковими для того, аби особа мала можливість захистити свої права, свободи і законні інтереси від сваволі з боку держави (її органів і службових осіб) та зберегти свою гідність.

Засада верховенства права, яка лежить в основі кримінального провадження, широко використовується при обґрунтуванні своїх рішень Європейським судом з прав людини. Правові позиції, сформульовані у цих рішеннях, які мають обов`язково враховуватися судами України. В результаті тривалого і динамічного ("живого") тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Євросуд сформулював низку правоположень, які охоплюються верховенством права. Серед них основним є забезпечення права людини на справедливий суд. Це право відповідно до названої Конвенції та інтерпретації його Євросудом включає: а) право на гарантований доступ до суду; б) право на законного компетентного і безстороннього суддю; в) право викласти свою позицію в суді; г) право на ефективні засоби юридичного захисту в суді; г) право на справедливий судовий розгляд; д) право на презумпцію невинуватості у кримінальному провадженні; є) право на розумний строк розгляду справи; є) право на відкритий розгляд справи (за винятком обумовлених випадків).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Зокрема, вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, де право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору (рішення у справі Претто проти Італії Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71)

У справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70) проти Об`єднаного Королівства суд зазначив: «на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування право у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, як зазначено щодо прийняття заяви в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (№ 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.).

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинуваченим або засудженим, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що розгляд скарги ОСОБА_6 за відсутності заявника порушує змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що прямо зазначено в ст. 7 та ст. 22 КПК України.

Вказане обумовлює необхідність скасування ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року та задоволення апеляційних вимог ОСОБА_6 , з направленням скарги ОСОБА_6 до суду першої інстанції для розгляду скарги в порядку ст.ст.303-306 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, скасувати.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 , задовольнити.

Скаргу ОСОБА_6 повернути до суду першої інстанції для розгляду в порядку ст.ст. 303-306 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3