КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: № 756/8879/21 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/824/3406/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України
(у редакції Закону 2001 року),
ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 156, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України (у редакції Закону 06.10.2018)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у закритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Державною установою "Київський слідчий ізолятор", де перебуває під вартою обвинувачений ОСОБА_6 , його апеляційну скаргу на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 27 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 120 201 100 000 008 90 від 14 серпня 2020 року стосовно

ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України (у редакції Закону 2001 року), ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 156, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України (у редакції Закону від 06.10.2018),

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 27.12.2024 ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням (за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_10 ) за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України (у редакції 2001 року) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України - у зв`язку з тим, що не доведено вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 156 КК України (за епізодом від 07.01.2011 щодо потерпілої ОСОБА_11 ) на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання за ч. 1 ст. 156 КК України (за епізодом від 07.01.2011 щодо потерпілої ОСОБА_11 ) - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено (у редакції Закону від 06.10.2018) за:

- ч. 3 ст. 152 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 152 КК України на 12 років 10 місяців позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 156 КК України на 5 років позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 301 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з роботою із малолітніми та неповнолітніми на 2 роки;

- ч. 5 ст. 301 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з роботою із малолітніми та неповнолітніми на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання в виді позбавлення волі строком на 12 років 10 місяців з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з роботою із малолітніми та неповнолітніми на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 в виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили, з зарахуванням строку попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 28.11.2020 до набрання цим вироком законної сили відповідно до вимог ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIIІ від 26.11.2015), що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Зараховано в якості відбутого ОСОБА_6 покарання строк цілодобового домашнього арешту з 25.11.2020 до 27.11.2020 відповідно до вимог ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Внесено до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи інформацію щодо ОСОБА_6 як особи, що засуджена за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Скасовано арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Святошинського районного суду міста Києва від 25.11.2020 (судове провадження № 759/20913/20) та від 26.11.2020 (судові провадження № 759/20915/20 та № 759/20911/20).

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 27.12.2024 щодо нього змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, призначити йому- ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 152 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі.

До початку апеляційного розгляду, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що відмовляється від поданої ним апеляційної скарги на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 27.12.2024, що підтримала захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , повідомивши, що ОСОБА_6 знає наслідки відмови від апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_7 не заперечувала проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення учасників провадження, роз`яснивши ОСОБА_6 наслідки закриття апеляційного провадження у разі його відмови від апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю за наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлена необхідність закриття апеляційного провадження, якщо при відмові від апеляційної скарги судове рішення першої інстанції не було оскаржено іншими особами.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від поданої ним апеляційної скарги на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 27.12.2024, а іншими особами досліджуваний вирок стосовно ОСОБА_6 не оскаржений, апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого - підлягає безумовному закриттю.

Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 27 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 120 201 100 000 008 90 від 14 серпня 2020 року щодо нього, у зв`язку з відмовою сторони захисту від поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4