ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000298 від 21.08.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню спеціальну освіту, вдівець, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час і спосіб, маючи умисел на придбання та зберігання наркотичного засобу, придбав полімерний згорток з наркотичною речовиною та 3 піпетки із нашарукванням речовини, в яких згідно висновку судово-хімічної експертизи наданої Запорізьким НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-24/16327-НЗПРАП знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентал-1-он), в перерахунку на основу масою 0,20338 гр. Придбані наркотичні речовини ОСОБА_4 зберігав при собі приблизно до 07 години 57 хвилин 21 серпня 2024 року, до моменту, коли був зупинений працівниками поліції на вулиці Яценка в місті Запоріжжя і вищезазначені речовини було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 працівниками поліції під час проведення огляду місця події.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. Пояснив мотиви та спосіб вчинення правопорушення, що повністю відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, вчинене в умовах воєнного стану, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 , раніше судимий у силу ст. 89 КК України, вдівець, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебуває, однак з 2004 року неодноразово оглядався лікарем наркологом, востаннє 13.05.2024 (діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, канабіноїдів, психостимуляторів, алкоголю. Синдром залежності від опіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками канабіноїдів, алкоголю, психостимуляторів.), є наркозалежною особою.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання провини у повному обсязі, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими і послідовними показаннями сприяв встановленню істини у справі.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, думки прокурора та захисника щодо виду та строку покарання, суд доходить висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді обмеження волі, на строк, у межах санкції ч.1 ст.309 КК України, та вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Підстав для застосування ст.69 КК України, відносно ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено експертизу, висновок якої покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати у сумі 1893,20 грн. на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання про речові докази у кримінальному провадженні, суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1-го (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та/або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 1 893,20 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три гривень 20 коп.) грн.

Речові докази:

- особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,09161 г; залишки розчину та предмети-носії особливо небезпечної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), які передані до камери зберігання речових доказів Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області (сейф пакет №6092673, номер журналу обліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів 174, порядковий номер 10) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1