Справа № 732/795/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/191/25
Категорія - ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 152 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 27 лютого 2024 року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороб`ївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України,

Цим вироком дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України перекваліфіковані на ч. 3 ст. 153 КК України.

ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 153 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту з його фактичного затримання, з 27 лютого 2024 року.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що здійснив вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло потерпілої, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), яке було вчинене щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та яка є неповнолітньою особою.

Так, 27 лютого 2024 року, близько 10 години 13 хвилин, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, у будинку за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_2 , діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою його співмешканки, зайшов до її кімнати та став її обіймати, намагався силоміць зняти з неї одяг та звалити на ліжко. Неповнолітня ОСОБА_8 змогла вирватися від ОСОБА_6 та стала тікати, але він її наздогнав у наступній кімнаті - передпокої, де звалив її на диван, де силоміць зняв з неї светр та штани. Однак ОСОБА_8 знову змогла вирватися від ОСОБА_6 та стала тікати і змогла вибігти в коридор.

ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав потерпілу в коридорі та, користуючись перевагою в фізичній силі, звалив її на підлогу, на спину, нахилився над нею і силоміць зняв з неї труси та з використанням власного пальця руки, без добровільної згоди потерпілої, торкався її статевих органів, не проникаючи в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 . У цей час потерпіла продовжувала чинити опір, в ході якого змогла вирватися і втекти з будинку до гаража. У цей момент до двору будинку прибула матір потерпілої ОСОБА_11 .

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав неповнолітній ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді синців обох нижніх кінцівок, крововиливу в ділянці піхви, які згідно висновку судово-медичної експертизи №199 від 29.03.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Оцінюючи в сукупності представлені прокурором докази, суд вважав їх недостатніми для встановлення у діях обвинуваченого ОСОБА_6 елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 152 КК України, та прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що умисел ОСОБА_6 в діях по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 був направлений на зґвалтування потерпілої, у зв`язку з чим перекваліфікував дії обвинуваченого на ч. 3 ст. 153 КК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду, яким ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Аргументує тим, що під час досудового розслідування нею були надані неправдиві свідчення щодо її вітчима ОСОБА_6 , що стало підставою для відкриття щодо нього кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

В Городнянському районному суді вона намагалась надати правдиві свідчення, але побоялась відповідальності за свій вчинок.

27 лютого 2024 року близько 10 год. 13 хв., в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в будинку за місцем проживання по АДРЕСА_2 , проходячи повз її кімнату, ОСОБА_6 випадково штовхнув її в спину, коли вона робила уроки. На вказане вона обізвала його лайливими словами, після чого між ними виникла сутичка, обвинувачений намагався її вдарити, але не міг, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 спіймав її за светр, який під час бійки з неї зірвав.

Будучи сильно ображеною, вона зняла з себе нижню білизну та зателефонувала матері, повідомивши неправдиві відомості про те, що ОСОБА_6 намагається її зґвалтувати.

Після таких слів, обвинувачений злякався та намагався силоміць її одягти, але перечепився та впав на неї, мабуть тоді випадково й доторкнувся до її статевого органу, після чого вона піднялась та вибігла на вулицю. ОСОБА_6 за нею не біг, а лише кричав на її адресу. Коли прийшла матір, то обвинувачений вийшов на вулицю та кудись пішов.

Потерпіла переконана, що навіть якщо між нею та вітчимом щось і відбулось, то це не сексуальне насильство, а звичайне домашнє насильство. Вважає, що орган досудового розслідування припустився істотної неповноти дослідження обставин події, яку не було усунуто під час судового розгляду. Маючи всі підстави для закриття судом провадження щодо ОСОБА_6 , його не було закрито, що вказує на необхідність скасування вироку суду.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить дослідити докази, зібрані у ході досудового розслідування кримінального провадження, вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Мотивує тим, що в обґрунтування висновку про недоведеність в діях ОСОБА_6 замаху на зґвалтування та наявність натомість в його діянні ознак складу сексуального насильства, суд передусім посилається на показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка, будучи допитаною в ході судового розгляду, категорично заперечувала наявність у ОСОБА_6 умислу її зґвалтувати.

Разом з тим, суд не надав належної оцінки показанням потерпілої, наданим нею у ході досудового розслідування кримінального провадження про обставини вчинення злочину щодо неї, а також численним змінам своєї позиції в ході допиту в суді.

Звертає увагу, що будучи допитаною на наступний день після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 детально розповіла про обставини його вчинення, вказувала, що ОСОБА_6 завалив її на підлогу, силоміць розвів її ноги в сторони, придавивши їх, а потім пальцями руки почав лізти в її статеві органи, при цьому, він тримав її та пальцями намагався проникнути всередину її статевого органу, однак, вона пручалася та у вітчима не вийшло це зробити. Вона вирвалася та втекла в гараж, вітчим побіг за нею. Але в цей час прийшла матір. Цей допит був здійснений із застосуванням відео фіксації. Однак, судом було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про його перегляд в судовому засіданні.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 детально розповідала та показувала, як обвинувачений знімав з неї одяг, як він завалив її на підлогу, де вона знаходилась, яким чином тікала та де і як падала, як ударилася правою частиною тіла об скляну вставку на дверях, що повністю відповідає обстановці, зафіксованій під час огляду місця події. При цьому, потерпіла не зазначала, що вдарялася чи травмувалася об інші предмети чи меблі, наголошуючи на тому, що наявні у неї тілесні ушкодження стали наслідком протиправних дій ОСОБА_6 .

Судом у ході судового розгляду також досліджено висновки судово-медичної експертизи та судово-психіатричної експертизи потерпілої ОСОБА_8 , в мотивувальних частинах яких експерти зазначили, що на поставлені питання потерпіла вказувала, що ОСОБА_6 намагався ввести свій палець в її статевий орган, однак йому це не вдалося зробити, бо вона пручалася. Переліченим доказам суд не надав належної оцінки.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 зазначила, що вони з матір`ю розібрались в ситуації та зрозуміли, що ОСОБА_6 не хотів її ґвалтувати, вона просто неправильно зрозуміла його дії, коли він обійняв її та штовхнув на ліжко. При цьому, потерпіла не заперечувала, що обвинувачений знімав з неї светр, штани та труси, торкався статевого органу, однак, в дійсності наміру ґвалтувати її не мав. Зауважила, що коли тікала від ОСОБА_6 , то вдарилася статевим органом об гострий кут столу та в результаті цього у неї утворився крововилив в ділянці піхви.

До суду потерпіла надала заяву, в якій вказала, що ОСОБА_6 визнає свою вину, розкаюється, а тому вона просить не позбавляти його волі. Під час вирішення клопотання прокурора щодо проведення слідчого експерименту за участі потерпілої з метою з`ясування обставин, за яких вона травмувала свій статевий орган у результаті удару об кут столу, потерпіла вказала, що об стіл вона не вдарялася, а травмувала статевий орган, вдарившись об виступаючу частину шафи.

У ході проведення слідчого експерименту 12 серпня 2024 року потерпіла вказала, що вдарилася статевим органом, як об кут столу, так і по відкритій полиці шафи, зазначивши, що при ударі об кут столу відчула різкий біль в ділянці статевого органу. В результаті проведення додаткової судово-медичної експертизи, експерт прийшов до висновку, що за обставин, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту (в результаті травмування об меблі), виникнення наявного у ОСОБА_8 тілесного ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці статевого органу, є неможливим.

Після дослідження всіх доказів потерпіла вказувала, що вдарялась статевим органом по багатьох предметах, заперечувала той факт, що ОСОБА_6 знімав з неї одяг та повідомляла про те, що одяг з неї дивним чином злітав сам, звинувачувала правоохоронні органи у фальсифікації доказів, просила не позбавляти ОСОБА_6 волі, бо мамі буде важко одній.

Допитаний в судовому засіданні психолог вказувала на те, що причиною зміни потерпілою показань є позиція її матері, яка під час досудового розслідування постійно перебивала дочку, не давала їй можливості пояснити обставини того, що сталося. Вказала на те, що після подій потерпіла не була вилучена з родини, тому матір могла схилити доньку до дачі показань на користь співмешканця. Такі показання психолога узгоджуються з показаннями представника соціальної служби, яка вказувала, що під час обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої ОСОБА_8 , остання вказувала на те, що хотіла б мати з матір`ю більш близькі стосунки. Однак, вказаним обставинам та показанням суд не надав жодної оцінки, при тому, що матір потерпілої в судовому засіданні надала показання, які вказують на її бажання допомогти своєму співмешканцю, надавши показання, які суперечать показанням ОСОБА_8 .

Прокурор вважає, що про дійсні наміри ОСОБА_6 свідчать встановлені у кримінальному провадженні обставини та здобуті докази. Проживаючи 12 років зі співмешканкою ОСОБА_11 , обвинувачений жодного разу не обіймав її дочку ОСОБА_8 , однак, у день вчинення злочину ОСОБА_6 вперше за час спільного проживання вирішив обійняти потерпілу, у той час коли це вже була цілком фізично сформована молода жінка. У своїх намірах обвинуваченого не зупинили ні крики, ні пручання потерпілої, ні телефонний дзвінок матері, коли ОСОБА_8 їй повідомила що вітчим намагається її зґвалтувати, він зривав з неї одяг, наздоганяв, коли потерпілій вдавалось втекти, зірвав з неї труси, заваливши на підлогу, та намагався ввести в її статевий орган палець.

Про наміри обвинуваченого свідчить наявність тілесного ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці статевих органів у потерпілої, розташованого перед входом в піхву. Синці ж на внутрішній поверхні обох стегон потерпілої у верхніх їх третинах вказують на прикладання обвинуваченим зусиль силоміць розвести ноги потерпілої та зґвалтувати її. Коли потерпіла вирвалась та сховалась в гаражі, то ОСОБА_6 не залишив її та став перед входом в гараж, тим самим перешкоджаючи їй втекти. Тільки поява співмешканки ОСОБА_11 та її твердження про те, що вона повідомила поліцію про те, що відбувається, змусили ОСОБА_6 припинити свої подальші наміри зґвалтувати падчерку.

На умисність дій обвинуваченого вказує також його поведінка, коли він не вважав за потрібне пояснити свою позицію в цій ситуації жінці, з якою проживав тривалий час та падчерці, а побачивши автомобіль поліції, він просто сховався в будинку ОСОБА_12 , в якому перебував аж до моменту затримання.

Хід подій, які відбувалися між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_8 , обстановка та обставини вчинення злочину, беззаперечно свідчать про намір обвинуваченого саме зґвалтувати потерпілу, а не покарати за неприбрану оселю, як на цьому наголошував обвинувачений під час допиту в судовому засіданні.

Непослідовні та нелогічні показання потерпілої, надані в ході судового розгляду, свідчать про її намір допомогти ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності за замах на зґвалтування та позбавлення волі, адже дівчина, надаючи показання, хотіла допомогти матері, з якою прагнула побудувати близькі стосунки.

Таким чином, вирок Городнянського районного суду про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України на ч. 3 ст. 153 КК України та засудження за цією статтею є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, адже суд відхилив клопотання сторони обвинувачення про дослідження доказів, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, а неповне дослідження доказів перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, натомість застосовано закон, який застосуванню не підлягає, а тому вирок суду підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідача, потерпілу, яка доводи апеляційної скарги підтримала, вказувала, що обвинувачений не мав наміру вчиняти щодо неї будь-якого сексуального насильства, а тому провадження щодо нього просила закрити, врахувавши, що вона надавала неправдиві свічення щодо дій ОСОБА_6 по відношенню до неї, прокурора, який з доводами потерпілої не погодився та просив її апеляційну скаргу залишити без задоволення, при цьому, підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу, просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним саме за замах на зґвалтування ОСОБА_8 , що повністю підтверджується здобутими у провадженні доказами, а показання потерпілої зумовлені тим, що вона бажає допомогти матері та налагодити з нею міцні стосунки, при тому, що як змінені показання потерпілої, так і показання обвинуваченого повністю спростовуються встановленими обставинами та суперечать здобутим у провадженні доказам, які судом не були визнані недопустимими, обвинуваченого та його захисника, які не погодились з доводами прокурора та просили його апеляційну скаргу залишити без задоволення, підтримали апеляційну скаргу потерпілої та просили про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з тих підстав, що у нього не було наміру вчиняти дій сексуального характеру по відношенню до падчерки, він лише хотів її покарати за невиконання обов`язків по дому, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити з таких підстав.

Допитавши під час апеляційного розгляду потерпілу, свідка, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

27 лютого 2024 року, близько 10 години 13 хвилин, у будинку за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення власної статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою його співмешканки, зайшов до її кімнати та став її обіймати, намагався силоміць зняти з неї одяг та звалити на ліжко. Неповнолітня ОСОБА_8 змогла вирватися від ОСОБА_6 та стала тікати, але він її наздогнав у наступній кімнаті - передпокої, де звалив її на диван та силоміць зняв з неї светр та штани. Однак ОСОБА_8 знову змогла вирватися від ОСОБА_6 та стала тікати і змогла вибігти в коридор, де її наздогнав ОСОБА_6 та користуючись перевагою в фізичній силі, звалив її на підлогу, на спину, нахилився над нею і силоміць зняв з неї труси та намагався здійснити дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням власного пальця руки, без добровільної згоди потерпілої, але не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпіла змогла вирватися і втекти з будинку в гараж та в цей момент на подвір`я будинку прибула мати потерпілої ОСОБА_11 .

Намагаючись здійснити дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням власного пальця рук, ОСОБА_6 завдав неповнолітній ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді синців обох нижніх кінцівок, крововиливу в ділянці піхви, які згідно висновку судово-медичної експертизи №199 від 29 березня 2024 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Заперечуючи свою причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 пояснював, що 27 лютого 2024 року, зранку провів синів на шкільний автобус, після чого зайшов додому, взяв пляшку горілки та пішов з дому, в місті зустрів знайомих, з якими розпив горілку, але від вжитого алкоголю сп`янів та повернувся додому, де ліг відпочивати. Прокинувшись, він вийшов на кухню, де побачив немитий посуд. Він знав, що його падчерка ОСОБА_8 вдома, тому вирішив її посварити за немитий посуд, у зв`язку з чим пішов до її кімнати.

Коли він зайшов до кімнати, то ОСОБА_8 перебувала за столом, він підійшов до неї та обійняв за плечі. ОСОБА_8 різко підвелася, почала відмахуватися, кричати, тому він схопив її за руку. Відбиваючись від нього, ОСОБА_8 розмахувала руками. Оскільки він тримав її за рукав светра, який був вільного крою, то светр знявся з потерпілої, а ОСОБА_8 впала на ліжко та почала відбиватися від нього ногами та руками, під час чого подряпала його. У момент боротьби він схопив потерпілу за штани, в результаті чого вони знялися. Потерпіла підвелася та почала тікати від нього. Бажаючи її наздогнати, він штовхнув її у спину, від чого вона впала на підлогу. У цей момент він також перечепився та впав на ОСОБА_8 . На підлозі потерпіла також продовжувала чинити йому опір, під час боротьби він схопив потерпілу за труси, від чого вони з неї злетіли. Перебуваючи на потерпілій, він випадково пальцями руки зачепив її статевий орган, у піхву потерпілої він не проникав та не мав такого наміру. У цей момент потерпіла змогла відбитися від нього, підвелася та вибігла з будинку, забігла в гараж, де сховалася. Він прослідував за нею, вийшов з будинку, підійшов до гаражу, однак далі не заходив та більше потерпілу не чіпав.

За кілька хвилин до двору будинку під`їхав автомобіль, на подвір`я зайшла його співмешканка ОСОБА_11 , яка почала на нього кричати, у зв`язку із чим він залишив будинок і пішов. На вулиці він впав у струмок, намок, через що пішов до сусідів погрітися. За кілька хвилин до сусідів приїхали працівники поліції та затримали його.

Під час відповіді на постановлені запитання ОСОБА_6 наполягав на тому, що в момент боротьби з потерпілою він бажав застосувати до потерпілої фізичне насильство, побити її, однак не зміг цього реально зробити, оскільки був нетверезий, а потерпіла активно відбивалася від нього. Мотиву здійснення сексуального насильства по відношенню до падчерки він не мав, увесь час він був одягнений, не знімав навіть куртку, не розщібав штанів. Під час конфлікту з потерпілою сексуального збудження не відчував, адже не мав за мету зґвалтувати потерпілу або вчинити щодо неї сексуальне насильство. Наголошував на тому, що речі з потерпілої злетіли випадково, через те, що він у процесі боротьби між ними хапав ОСОБА_8 за ці речі.

Однак, такі показання обвинуваченого повністю спростовуються зібраними та дослідженими під час судового розслідування доказами.

Так, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_6 в присутності свого захисника та понятих вказував, що 27 лютого 2024 року, повернувшись додому та побачивши на кухні брудний посуд, він хотів зробити ОСОБА_8 , яка є дочкою його співмешканки, зауваження з приводу цього, для чого покликав останню на кухню, що суперечить показанням обвинуваченого які він надав в судовому засіданні, вказуючи, що він не кликав потерпілу, а сам пішов до неї в кімнату.

При цьому, ОСОБА_6 розповів та показав за допомогою манекена, де саме знаходилися він та потерпіла, у той час коли між ними почалася словесна суперечка, вказував, що під час сварки ОСОБА_8 поводила себе грубо, на що він розлютився, підійшов до потерпілої і лівою рукою взявся за її шию, а правою за її сідниці та виштовхав останню з кухні до коридору.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 наголошував, що ОСОБА_8 та він були одягнені, з потерпілої одяг він не знімав, її статевих органів не торкався та ніякого зґвалтування не було. З приводу подряпин на його обличчі зауважив, що не пам`ятає, звідки вони взялися, але не виключає, що його могла подряпати ОСОБА_8 у той час, коли він виштовхував її до коридору.

Важливим в аспекті позитивних зобов`язань держави за Стамбульською конвенцією є належне застосування норм КК України в аспекті правильної кваліфікації, у тому числі розмежування, зокрема, ст. 153 КК України та замаху на зґвалтування (ст. 152 КК України). Отже, при кваліфікації, за наявності належних, допустимих та достатніх доказів, важливим є визначення спрямованості такого умислу, а не лише фактично здійснені дії сексуального характеру.

Об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 152 КК України (зґвалтування), є вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи.

Частинами 1, 3 ст. 15 КК України визначено, що замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Зґвалтування як суспільно небезпечне діяння не виключає насильство, і у більшості випадків вчинити зґвалтування без насильства неможливо (наприклад, при енергійній протидії ґвалтівнику). Однак насильство при зґвалтуванні не є самоціллю, воно має допоміжний характер у вирішенні наміру ґвалтівника, для якого головним є прагнення задовольнити свою статеву пристрасть. Стосовно його вирішення насильство набуває другорядного значення. В умислі винного воно не є переважним чинником. За певних супутніх обставин він може використати й інші способи протиправного задоволення своєї статевої пристрасті. За такого підходу домінуючим кримінально утворюючим чинником, що обумовлює відповідальність за зґвалтування, стає відсутність добровільної згоди потерпілої особи по відношенню до вчинюваних щодо неї дій.

Приймаючи рішення про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України, суд вказав на те, що у справах даної категорії пояснення потерпілої особи є одним з найважливіших джерел доказів.

Колегія суддів могла б погодитись з таким твердженням суду першої інстанції, але за умови, що такі пояснення потерпілої узгоджувались би з іншими доказами у кримінальному провадженні, були б послідовними, логічними та незмінними від початку звернення до правоохоронних органів із заявою та до моменту завершення судового розгляду.

Більш того, надаючи перевагу показанням потерпілої, суд мав викласти свої твердження про те, чому не приймає до уваги інші здобуті у провадженні докази, які були досліджені під час судового розгляду, та які не були визнані недопустимими або ж неналежними. При цьому, суд мав оцінити й поведінку потерпілої та надані нею показання, як під час досудового розслідування (в ході слідчого експерименту), так і під час судового розгляду, з урахуванням того, що вони неодноразово змінювалися останньою, а експертом спростована можливість отримання виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за тих обставин, про які вона повідомляла під час судового розгляду (удар об кут столу, об виступаючу поверхню шафи тощо).

Крім того, суд мав врахувати вік потерпілої, умови її проживання, залежність від думки матері, чоловік якої є обвинуваченим у кримінальну провадженні, а також думку психолога та працівника соціальної служби, що у своїй сукупності свідчить про неправдивість показань потерпілої, які вона надала в судовому засіданні, адже вони суперечать доказам, здобутим під час досудового розслідування та судового розгляду, є неспроможними з огляду на висновок експерта, а тому не можуть бути беззаперечно прийняті, як єдиний доказ, який давав суду підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого.

На думку колегії суддів, поза увагою суду були залишені докази, які беззаперечно вказують на те, що умисел ОСОБА_6 був направлений саме на зґвалтування потерпілої, як на цьому слушно наголошує прокурор.

Суперечать такі показання обвинуваченого й відомостям, зафіксованим під час огляду місця події в будинку, де мешкала родина обвинуваченого. Так, у кімнаті потерпілої ОСОБА_14 речі з письмового столу були розкидані, чашка валялася розбитою, а напій з чашки розлитий по столу, загальний порядок речей порушений, на дверях розбите скло, що узгоджується з показанням неповнолітньої ОСОБА_8 , які вона надавала під час проведення слідчого експерименту за її участі та спростовує твердження обвинуваченого про те, що конфлікт з падчеркою розпочався в приміщенні кухні, куди потерпіла прийшла на його вимогу.

Такі суперечливі показання обвинуваченого, надані ним під час слідчого експерименту та в ході судового розгляду, колегія суддів не приймає до уваги, як неправдиві та недостовірні, але надає їм оцінку в сукупності з показаннями потерпілої, незважаючи на те, що й показання ОСОБА_8 є суперечливими та неодноразово змінювалися останньою, показаннями свідків та доказами, які були отримані під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, та які вказують на те, що ОСОБА_6 від початку надавав показання з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, приховати свої злочинні дії та наміри.

В апеляційному суді повторно була допитана потерпіла ОСОБА_8 , яка підтримала версію сторони захисту, вказуючи про те, що вона обмовила обвинуваченого, нічого подібного тому, що вона повідомила під час слідчого експерименту, не було.

З переглянутого апеляційним судом слідчого експерименту видно, що 27 лютого 2024 року потерпіла ОСОБА_8 перебувала у своїй кімнаті та була присутня на уроках, які проводилися в дистанційній формі через мережу Інтернет. В той час, коли урок ще тривав, додому повернувся ОСОБА_6 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, та одразу пішов спати до іншої кімнати. На той час, окрім неї та вітчима вдома нікого більше не було. Вона була вдягнена в білий светр та штани.

Близько десятої години ОСОБА_6 прокинувся, прийшов до її кімнати, підійшов та почав обіймати її за плечі, від нього відчувався різкий запах алкоголю, очі були червоні. Вона почала відштовхувати вітчима від себе та хотіла вибігти з кімнати, але впала на ліжко. У цей момент зателефонувала матір і вона, злякавшись дій вітчима, почала кричати, що ОСОБА_6 хоче її зґвалтувати. ОСОБА_6 вибив телефон з її рук. У цей момент їй вдалося вирватися від обвинуваченого та побігти у вітальню, однак останній наздогнав її, повалив на диван та зняв з неї одяг, при цьому порвав светр. Вона залишилася в одній білизні, просила відпустити її. Продовжуючи відбиватись від ОСОБА_6 , вона подряпала його і змогла знову вирватися й втекти у коридор. Наздогнавши її в коридорі, ОСОБА_6 штовхнув її, звалив на підлогу. Утримуючи її на підлозі однією рукою, обвинувачений іншою своєю рукою зняв з неї труси та відкинув їх, після чого пальцем своєї руки почав торкатися її статевого органу. Вона відштовхнула його, вирвалась, підвелася та побігла до гаража, де одягла куртку та сховалася. ОСОБА_6 прибіг слідом за нею та став у дверному проході гаража. У цей час додому повернулася її матір, яка почала сварити вітчима, останній вийшов з подвір`я та пішов. Після приїзду матері вона забігла в дім та одягла штани. Труси вона підняла з підлоги та поклала біля светру. Після цього приїхали працівники поліції, які опитали її в присутності матері. Потерпіла показала, що ОСОБА_6 її не бив, а лише хапав за одяг та торкався її тіла. Вона у свою чергу подряпала ОСОБА_6 та відбивалася від нього.

У суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 запевняла суд, що ОСОБА_6 не мав наміру її ґвалтувати, вона просто неправильно зрозуміла його дії, коли подзвонила матір. Не заперечувала, що вітчим дійсно знімав з неї светр, штани та труси, торкався її статевого органу, однак, наміру ґвалтувати її не мав. Вказала, що коли тікала від ОСОБА_6 , то вдарилася статевим органом об гострий кут столу, в результаті чого отримала тілесне ушкодження. В подальшому стала заперечувати цей факт та вказала, що травму статевого органу отримала в результаті удару об виступаючу частину шафи.

Звертаючись з апеляційною скаргою, потерпіла вказувала про те, що 27 лютого 2024 року ОСОБА_6 , проходячи повз її кімнату, випадково штовхнув її в спину, коли вона робила уроки. Не підбираючи слова вона обізвала вітчима, після чого між ними виникла сутичка, обвинувачений намагався вдарити її, але не зміг, оскільки був сильно п`яний. Потім він спіймав її за светр, який під час бійки зірвав з неї. Будучи сильно ображеною, вона зняла з себе білизну та подзвонила матері, повідомивши їй неправду про те, що ОСОБА_6 намагається її зґвалтувати. Після цих слів вітчим злякався та намагався силоміць її вдягти, в цей час перечепився та впав на неї, мабуть тоді випадково і доторкнувся до її статевого органу, після чого вона піднялася та вибігла на вулицю. ОСОБА_6 не біг за нею, а просто кричав на її адресу. Коли прийшла матір, то він вийшов на вулицю і кудись пішов.

Такі показання потерпілої суперечать її ж показанням, які вона надавала під час слідчих експериментів, показанням самого обвинуваченого в частині того, з яких причин виник конфлікт, а також в частині деталей того, що відбувалося, коли саме потерпіла залишилась без одягу, чи біг за нею ОСОБА_6 тощо, а також показанням свідка ОСОБА_11 в частині того хто кому дзвонив, що повідомляв про наміри обвинуваченого, де хто з учасників провадження перебував, коли додому прибула матір.

Крім того, висловлені потерпілою різні версії розвитку події 27 лютого 2024 року, якими вона намагається довести невинуватість ОСОБА_6 , чим далі виглядають більш невірогідними та окрім вказаного вище, суперечать й висновкам експертиз та іншим доказам, які були здобуті під час досудового розслідування. Однак, на вказані суперечності суд першої інстанції не звернув уваги та необґрунтовано поклав змінені показання потерпілої ОСОБА_8 в основу вироку.

Мати потерпілої свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що близько 10 години 27 лютого 2024 року вона перебувала на роботі та зателефонувала своїй дочці Вероніці, яка в цей момент мала бути вдома та в дистанційному режимі слухати урок. На її дзвінок дочка відповіла та одразу повідомила, що вітчим чіпляється до неї. Вона була дуже схвильована цим повідомленням дочки, перервала розмову та одразу попросила водія з її роботи відвезти її додому. Дорогою вона викликала поліцію та повідомила, що її співмешканець ОСОБА_6 намагається зґвалтувати її дочку. Наголосила, що таке твердження було виключно її припущенням, оскільки вона не знала, що відбувається вдома. Приїхавши додому, вона виявила обвинуваченого на подвір`ї будинку у нетверезому стані, почала сварити його, останній пішов з дому, вона намагалася наздогнати його, але вирішила повернутися додому. Вдома вона побачила дочку, яка була вдягнена в куртку та штани. Невдовзі прибули працівники поліції, які опитали її та дочку.

Такі показання свідка ОСОБА_11 узгоджуються з показаннями ОСОБА_15 який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що в ранковий час 27 лютого 2024 року він перебував на роботі, до нього підбігла працівниця ЖЕД ОСОБА_11 , яка була знервована та просила терміново відвезти її додому, повідомила, що її дочку ґвалтують. Він погодився, дорогою ОСОБА_11 з автомобіля зателефонувала до поліції та в його присутності зробила заяву про те, що її чоловік ґвалтує її дочку. Під`їхавши до будинку по вул. Чкалова, ОСОБА_11 вибігла з автомобіля та пішла у двір. Він декілька хвилин вирішив почекати, побачив, що з двору вийшов обвинувачений та пішов по вулиці. У дворі він побачив потерпілу, яка була у куртці та штанях. Працівники поліції, які прибули на виклик, поїхали шукати ОСОБА_6 . Після цього він поїхав з місця події.

Отже, показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що образившись на ОСОБА_6 вона самостійно зняла з себе білизну та зателефонувала матері з повідомленням про те, що ОСОБА_6 її ґвалтує, спростовуються показаннями її матері ОСОБА_11 , яка однозначно вказала на те, що це саме вона зателефонувала дочці, яка повідомила про те, що вітчим до неї чіпляється, з чого матір прийшла до висновку про необхідність звернутися до поліції, що узгоджується з протоколами огляду мобільних телефонів потерпілої та свідка, з яких вбачається, що саме від ОСОБА_11 був вхідний дзвінок на телефон потерпілої, а не навпаки,як намагається довести потерпіла ОСОБА_8 .

Крім того, показаннями свідка ОСОБА_11 спростовуються й твердження потерпілої про те, що після того, як вона вибігла з дому і побігла на вулицю, ОСОБА_6 залишився в будинку та тільки лаявся на неї, а з будинку вийшов лише після того, як приїхала матір, адже свідок однозначно вказала, що коли вона прибула, то її чоловік (обвинувачений) перебував на вулиці і вона одразу почала на нього сваритись, на що він нічого не відповідав та пішов з двору.

Крім того, твердження потерпілої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо причин виникнення конфлікту, а саме про те, що конфлікт виник, коли вітчим проходячи повз її кімнату штовхнув її в спину, суперечать розташуванню кімнати ОСОБА_8 , столу, за яким вона перебувала та розташуванню іншого меблювання в кімнаті. Зокрема, з протоколу огляду вбачається, що кімната є ізольованою, відразу при вході стоїть шафа, в той час, як письмовий стіл знаходиться в глибині кімнати, а поряд із столом стоїть ліжко.

Отже, жодним чином обвинувачений не міг штовхнути потерпілу в спину, проходячи повз кімнату, для цього він мав увійти, пройти через кімнату та дійти до її протилежної від входу стіни.

Надані потерпілою ОСОБА_8 показання, як в суді першої інстанції. так і в апеляційному суду, суперечать її показанням, які вона надавала під час проведення слідчого експерименту за її участі в присутності законного представника ОСОБА_16 та понятих.

Так, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 показала, що 27 лютого 2024 року вона перебувала у своїй кімнаті та була присутня на уроках, які проводилися в дистанційній формі. Коли вона була на уроці, додому повернувся співмешканець її матері ОСОБА_6 , який одразу пішов спати в іншу кімнату, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Прокинувшись, ОСОБА_6 прийшов до її кімнати та стояв на проході, посміхався, а потім підійшов до неї та почав її обіймати за плечі. У відповідь на такі дії ОСОБА_6 вона почала його відштовхувати та хотіла вибігти з кімнати, проте ОСОБА_6 завалив її на ліжко під стіною, почав мацати її руками та намагався зняти з неї одяг. У цей момент їй зателефонувала матір, і вона повідомила останній про те, що ОСОБА_6 хоче її зґвалтувати. Потерпіла пручалася, вирвалася від ОСОБА_6 та побігла у вітальню, однак останній наздогнав її, повалив на диван та зняв з неї кофту і штани, які кинув на підлогу поряд з диваном, і вона залишилася в одній білизні. Відбиваючись від ОСОБА_6 , вона подряпала йому обличчя та все ж таки змогла втекти у коридор. Наздогнавши її в коридорі, ОСОБА_6 повалив її на підлогу, силоміць зняв з неї труси та почав рукою торкатися її жіночого статевого органу. В черговий раз вона вирвалася від ОСОБА_6 та побігла до гаража, щоб там сховатися від нього. ОСОБА_6 прибіг слідом за нею та став у дверному проході гаража. У цей час додому повернулася матір потерпілої. Після приїзду матері ОСОБА_8 забігла в дім та одягла штани. Потерпіла показала, що ОСОБА_6 її не бив, а лише мацав її та стискав частини її тіла. (т.1 а. п.150-180,109)

Під час проведення слідчого експерименту 12 серпня 2024 року, метою якого було визначення механізму утворення у ОСОБА_8 тілесного ушкодження статевого органу та з`ясування обставин, за яких воно виникло, потерпіла, перебуваючи в своїй кімнаті, вказала на кут письмового столу і пояснила, що вона вдарилася об кут столу та отримала тілесні ушкодження. Пояснила, що сиділа за столом та слухала урок української мови, до неї підійшов вітчим ОСОБА_6 та став її обіймати. Вона стала відбиватися від вітчима та зачепилася за стіл. При цьому, в цей час ОСОБА_8 стояла задом до рогу столу і притулилася до нього таким чином, що кут столу опинився у неї між ніг. Вітчим в цей час стояв перед нею. ОСОБА_8 пояснила, що від удару об стіл вона відчула біль.

Після цього потерпіла вийшла зі своєї кімнати у вітальню і вказала на кут полиці шафи, встановленої з лівого боку від виходу у вітальню. ОСОБА_8 пояснила, що вона також вдарилася об кут полиці шафи. При цьому вона також притулилася до рогу шафи задом і пояснила, що перебувала в такій позі, коли вдарилася. Таким чином вона двічі вдарилася об меблі задньою частиною тіла.

При цьому, ОСОБА_8 підтвердила, що вітчим ОСОБА_6 торкнувся її статевих органів, але від цих дій вона болю не відчула. Також потерпіла пояснила, що падала на підлогу в коридорі та показала, де саме впала. Вона пояснила, що при падінні ніякого болю в ділянці статевих органів вона не відчула. Біль в ділянці статевих органів вона відчула лише при ударі об меблі. (т. 2 а. п. 36-38)

В ході проведення судово-медичної експертизи (Висновок №199 від 27.02.2024) у потерпілої ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження:

по внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині синці округлої форми синюшного кольору в кількості 3 шт., розмірами 1х1 см, 1,5х1,7 см та 1,5х2 см;

по внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині аналогічні за морфологічними особливостями синці в кількості 2 шт., розмірами 1х0,7 см та 1,3х1,5 см.

Слизова пристінку піхви блідо-рожева, наявний крововилив, темно-червоного кольору, розмірами 0,5х0,5 см.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обох нижніх кінцівок, крововилив в ділянці піхви виникли від дії тупих предметів по механізму удару та тиснення, в тому числі при стисканні частин тіла верхніми кінцівками, по давності утворення, можуть відповідати даті 27.02.2024 та, як усі в сукупності, так і кожен окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Враховуючи кількість та локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_8 , експерт вважала, що вона могла піддаватися впливу, як мінімум 6 (шести) травматичним діям.

При проведенні судово-медичної експертизи в слідах на марлевих тампонах з вмістом піхви, з вмістом прямої кишки, з вмістом ротової порожнини та у змиві з поверхні живота сперма не знайдена, цілісність дівочої пліви не порушена. (т. 1 а. п. 122-125)

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 пояснила, що пристінок піхви анатомічно знаходиться ззовні жіночого статевого органу перед входом в піхву.

Під час проведення додаткової судово-медичної експертизи (Висновок №615 від 30.08.2024) на питання суду, чи могло тілесне ушкодження у виді крововиливу в ділянці піхви в неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворитися внаслідок травмування об меблі за обставин, вказаних нею у ході слідчого експерименту від 12.08.2024, експерт однозначно вказала на те, що тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці пристінку піхви, виникло від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів).

Приймаючи до уваги показання потерпілої при проведенні слідчого експерименту від 12.08.2024 року, а саме, утворення даного тілесного ушкодження внаслідок травмування об меблі, - експерт вважає неможливим (т. 2 а. п. 75-80).

Отже, неправдивими є показання потерпілої ОСОБА_8 щодо механізму утворення у неї тілесного ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці пристінку статевого органу, а з огляду на місце розташування та локалізацію, цілком вірогідним є встановлений факт, що дане ушкодження могло виникнути внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_6 , коли той намагався ввести пальці своєї руки в статевий орган потерпілої.

Такому наміру обвинуваченого відповідають й інші виявлені у потерпілої тілесні ушкодження на верхній внутрішній поверхні стегон у вигляді синців, які могли виникнути, коли обвинувачений силоміць розводив ноги ОСОБА_8 , адже виникли вони по механізму тертя та тиснення, а не внаслідок ударів об тверді предмети.

При судово-медичній експертизі змивів з рук підозрюваного ОСОБА_6 були знайдені епітеліальні клітини та клітини поверхневого і проміжного шару слизової оболонки піхви. При біологічному дослідженні на клітинах виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0.

Враховуючи групи крові осіб, що проходять по справі та отримані результати, експерт дійшов висновку, що знайдені в змивах з рук ОСОБА_6 клітини піхвового епітелію могли утворитись за рахунок особи жіночої генетичної статі, в крові якої міститься антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 .

Що стосується виявленого антигену А, то враховуючи об`єкт дослідження (змив з рук ОСОБА_6 ) домішки його епітеліальних клітин не виключаються. (Висновок №202/24-іцг від 15.04.2024, т. 1 а. п. 194-198)

Під час проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту рук підозрюваного ОСОБА_6 були знайдені епітеліальні клітини, мікрофрагменти шкіри та слизової оболонки піхви.

При серологічному дослідженні виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Враховуючи групи крові осіб, що проходять по справі та отримані результати, експерт дійшов висновку, що знайдені в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_6 мікрофрагменти слизової оболонки піхви могли утворитись при травмуванні статевих шляхів особи жіночої генетичної статі, в крові якої міститься антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_8 . Що стосується виявленого антигену А, то враховуючи об`єкт дослідження (піднігтьовий вміст) домішки клітин самого ОСОБА_6 не виключаються (Висновок №201/24-іцг від 15.04.2024, т. 1 а. п. 203-207)

Переліченими висновками експертів повністю спростовується версія сторони захисту та твердження потерпілої про те, що ОСОБА_18 випадково міг торкнутися статевого органу ОСОБА_8 , коли впав на неї та намагався піднятися і в цей час обперся об її статевий орган. Експертом було беззаперечно встановлено, що знайдені в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_6 мікрофрагменти слизової оболонки піхви могли утворитись при травмуванні статевих шляхів особи жіночої генетичної статі, в тому числі і потерпілої ОСОБА_8 . Більш того, в піднігтьовому вміст рук ОСОБА_6 були виявлені мікрофрагменти не тільки сліди поверхневого шару слизової оболонки статевого органу потерпілої, а й проміжного шару. При цьому, були виявлені сліди не лише слизової оболонки, але й мікрофрагменти шкіри, що беззаперечно вказує на те, що дані сліди залишились в піднігтьовому вмісті обвинуваченого внаслідок спричинених ним травмуючих дій в області статевого органу потерпілої.

Наявність слідів не лише поверхневого, а й проміжного шару слизової оболонки статевого органу ОСОБА_8 підтверджують намір обвинуваченого ввести пальці рук до її статевого органу, що свідчить про його намір на вчинення саме зґвалтування своєї неповнолітньої падчерки та спростовує всі висловлені потерпілою версії розвитку подій, які вона висувала виключно з метою виправдати обвинуваченого.

Той факт, що обвинувачений не зміг довести свій умисел до кінця не свідчить про те, що він не мав умислу на зґвалтування потерпілої ОСОБА_8 , як помилково вважав суд першої інстанції.

Так, ніким з учасників провадження не оспорюється той факт, що ОСОБА_8 активно чинила опір ОСОБА_6 , що підтверджується наявністю в обвинуваченого тілесних ушкоджень, походження яких він не зміг пояснити під час проведення судово-медичної експертизи, крім того, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому потерпіла могла з успіхом йому протистояти. Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_6 не полишав свої наміри, переслідував потерпілу по всьому будинку, повалив спочатку її на ліжко в кімнаті, потім наздогнав в іншій кімнаті і повалив її на диван, на підлогу, силоміць розводив ноги, намагався ввести пальці руки до її статевого органу, навіть коли потерпіла вибігла на вулицю в одному бюстгальтері, в холодну пору року, він не отямився та не припинив свої дії, а кинувся за нею та став перед входом в гараж, в якому ховалась ОСОБА_8 .

Фактично, свої дії обвинувачений припинив лише тому, що у двір зайшла матір потерпілої, його співмешканка, свідок ОСОБА_11 , яка відразу почала його сварити і він пішов з двору.

Колегія суддів вважає безпідставними висновки суду про те, що показання потерпілої особи у справах даної категорії є найголовнішим джерелом доказів, адже показанням будь-якого учасника кримінального провадження має бути надана об`єктивна оцінка, в тому числі й з огляду на здобуті у провадженні докази.

Більш того, оцінюючи показання потерпілої у даному кримінальному провадженні суд мав врахувати вік потерпілої, її соціальний статус, рівень розвитку та моральної стійкості, умови в яких вона проживала, залежність від думки матері, її поведінку в родині та школі, роль обвинуваченого в її житті та житті її матері, родини загалом, які судом взагалі не були враховані під час постановлення судового рішення.

З Акту обстеження умов проживання від 28 лютого 2024 року убачається, що під час перевірки умов проживання неповнолітньої дитини щодо якої було вчинене насильство, було встановлено, що до 27 лютого 2024 року ОСОБА_6 , який є вітчимом неповнолітньої ОСОБА_8 , не проявляв негативних почуттів до падчерки ОСОБА_8 .. Зі слів потерпілої ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння намагався вчинити сексуальне насильство над дитиною.

Крім того, зі слів ОСОБА_8 встановлено, що вона хотіла б мати більш довірливі стосунки з матір`ю. Щодо відносин з обвинуваченим, то потерпіла вказувала на те, що стосунки в них були нормальні, але останнім часом вітчим став до неї більш упереджено ставитись, сварив, іноді без причин.

Під час проведення судово-психологічної експертизи ОСОБА_8 загалом підтвердила свої показання, надані в якості потерпілої під час досудового розслідування, та в результаті дослідження експерт прийшла до висновку, що ОСОБА_8 здатна розуміти значення вчинених відносно неї дій з боку підозрюваного, які досліджуються у даному кримінальному провадженню.

При цьому, у ОСОБА_8 визначається, відповідний віковій нормі, рівень її інтелектуального розвитку, екстравертованість, емоційна виразність, поверховість переживань, достатній для її віку самоконтроль, помірна вікова керованість щодо значимого дорослого, достатня учбова спрямованість. У неї відсутні значно виражені індивідуально-психологічні особливості, які природно обумовлюють особливості її поведінки (висновок № 150/161 від 04.04.2024, т. 1 а. п. 131-137).

Отже, слушними є твердження прокурора про те, що продовжуючи проживати в родині з матір`ю та братами, спостерігаючи, що матері важко без батька, потерпіла могла змінити свої показання під тиском обставин, що склалися, тим більше, що з обвинуваченим вони проживали однією родиною більше дванадцяти років, з того часу, як ОСОБА_8 виповнилося шість років, тобто фактично все її свідоме життя.

Колегія суддів не може ставити у провину потерпілій її намагання виправдати дії обвинуваченого, однак, критично відноситься до її показань, як до таких, які суперечать зібраним доказам у провадженні, висновкам експертів та об`єктивно встановленим обставинам.

Отже, з огляду на досліджені під час судового розгляду докази, показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, висновки експертів, колегія суддів приходить до однозначного висновку про те, що дії ОСОБА_6 були вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, як незакінчений замах на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, яка є неповнолітньою особою, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, колегія суддів бере до уваги характер і ступінь небезпечності вчиненого ним діяння, данні про особу обвинуваченого, його вік, соціальний статус та поведінку в суспільстві, той факт, що офіційно не працює, не зважаючи на те, що на утриманні має двох власних дітей від стосунків із ОСОБА_11 , а також дитину співмешканки від попередніх відносин, перебивається випадковими заробітками, зловживає алкогольними напоями, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, а отже мав усвідомлювати наслідки вчинюваних протиправних дій, вчинив кримінальне правопорушення по відношенню до своєї падчерки, з якою спільно проживав та виховував, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і як наслідок вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті у виді 8 років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 , скасувати.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту з його фактичного затримання, з 27 лютого 2024 року.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_20 від 05.03.2024 на светр жіночий в`язаний білого кольору з розривами по бокових швах та труси жіночі рожевого кольору, які зберігаються в камері речових доказів ВП №3(м. Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C» з сім-картою з номером НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12C» з сім-картою з номером НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , -залишити потерпілій ОСОБА_8 .

Речові докази: зрізи нігтьових пластин з рук та осади зі зрізів нігтьових пластин потерпілої ОСОБА_8 ; зразки крові ОСОБА_8 на марлі та контроль марлі; змиви з обох рук обвинуваченого ОСОБА_6 ; зрізи нігтьових пластин з рук та осади зі зрізів нігтьових пластин обвинуваченого ОСОБА_6 ; зразки крові ОСОБА_6 на марлі та контроль марлі; дактилоскопічну карту зі зразками відбитків пальців обвинуваченого ОСОБА_6 ; флеш-накопичувач з відеозаписом слідчого експерименту від 15.04.2024 за участю потерпілої ОСОБА_8 ; документи: флеш-накопичувач з відеозаписом повторного слідчого експерименту від 12.08.2024 за участю потерпілої ОСОБА_8 ; флеш-накопичувач з відеозаписом слідчого експерименту від 06.03.2024 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набуває законної сили негайно після його проголошення й може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою в той, же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23