УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000993 від 11.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.ч. 1,2 ст. 320, ч.ч. 2,3 ст. 321 Кримінального кодексу України,

встановив:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у межах цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Клопотання мотивовано тим, що до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з УСР в м. Києві ДСР НП України надійшли матеріали про те, що група невстановлених осіб, здійснює збут наркотичних речовин та сильнодіючих наркотичних засобів «Метадон», «Зопіклон», «Бупренорфін» та «Димедрол» на території міста Києва, в тому числі Солом`янського району.

В ході проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що невстановлені особи, організували злочину схему щодо реалізації незаконного збуту наркотичних засобів, з метою отримання прибутку, які залучили лікарів замісної підтримувальної терапії до вчинення вказаних злочинів.

Так, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, до своєї протиправної діяльності щодо незаконного обігу наркотичних засобів, залучили керівників (засновники, директори, керівники), а також медичних працівників (медичні сестри, лікарі) замісної підтримувальної терапії, а саме: ТОВ «МЕДДОПОМОГА», , що здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 2, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 70, м. Київ, вул. Шумського, 4-а, а також інших фізичних осіб, зокрема лікаря вказаної клініки ЗПТ - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює свою лікарську діяльність у ТОВ «МЕДДОПОМОГА» .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 320, ч. 2 ст. 321 КК України.

11 листопада 2024 під час проведення обшуку нежитлових приміщень ТОВ «Клініка ім. Гальченка», що за адресою: м. Київ, вул. Олекси Тихого, 70, поверх № 1, виявлено та вилучено наступне, а саме:

- мобільний телефон марки «READMI» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вилучений до спец. пакету №CRI1039632;

- 44 (сорок чотири) печатки з надписом «Лікар», вилучені до спец. пакету №EXР0302553;

- 10 (десять) журналів реєстрації, видачі довідок, вилучено до спец. пакету PSP4216626.

Майно на яке необхідно накласти арешт визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представники володільця майна, адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили, проте їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбаченого, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч.3 ст. 132 КПК України.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно вилучене 11.11.2024 під час проведення обшуку нежитлових приміщень ТОВ «Клініка ім. Гальченка», що за адресою: м. Київ, вул. Олекси Тихого, 70, поверх № 1, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має значення речових доказів для кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000993 від 11.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.ч. 1,2 ст. 320, ч.ч. 2,3 ст. 321 КК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що матеріали клопотання хоча і містять постанову про визнання вилучених в ході обшуку речей речовими доказами, проте дана постанова є формальною.

Так, в ході судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна, стороною захисту долучено протокол огляду речей від 22.11.2024 в якому зазначено про проведення огляду предметів, вилучених в ході обшуку за адресою: м. Київ, вул. Олекси Тихого, 70, поміщених в полімерний спец.пакет з написом CRI039632, а саме мобільного телефону марки «Redmi» модель 2201116ТG, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , в ході огляду якого виявлено, що переглянуті в ході огляду додатки не мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

А тому, майно, вилучене 11 листопада 2024 року під час проведення обшуку нежитлових приміщень ТОВ «Клініка ім. Гальченка», що за адресою: м. Київ, вул. Олекси Тихого, 70, поверх №1, слід негайно повернути володільцю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене в у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000993 від 11.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.ч. 1,2 ст. 320, ч.ч. 2,3 ст. 321 Кримінального кодексу України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1