Провадження № 1-в/461/7/25
УХВАЛА

08.01.2025 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого. від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Подання клопотання вмотивоване тим, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21.06.2024 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

- у вчиненні привласнення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців;

- у вчиненні незаконного заволодіння паспортом та іншим важливими особистими документами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців;

- у вчиненні незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням в інше сховище, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_5 було визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2023, у виді 1 місяця арешту більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці за вказаним вироком.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 було зараховано покарання у виді 1 місяця арешту, відбутого повністю за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України у кримінальному провадженні №0000222 від 22.06.2023.

Засуджений та його захисник в судове засідання не з`явились. Захисник подав заяву про слухання клопотання без його участі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного подання.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Судом встановлено, що згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21.06.2024 року ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме: 19.04.2023 року викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 510,30 грн.; 11.05.2023 року викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 529,40 грн без ПДВ; 16.05.2023 року на загальну суму 305,75 грн., 18.05.2023 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення майна на суму 356,29 грн.

Тобто, зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. -15 ч.4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив у 2023 році.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становив 2684 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Суд при прийнятті рішення враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 07.10.2024 року по справі № 278/1566/21, відповідно до якої із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумів, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Таким чином, на момент вчинення ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн, тобто сума викраденого ОСОБА_5 майна на час вчинення правопорушення була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання.

Водночас вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21.06.2024 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 та ч.2 ст. 309 КК України, які не підпадають під декриміналізацію. Відтак, ОСОБА_5 слід вважати засудженим згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21.06.2024 року:

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

- за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців;

-за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2023, у виді 1 місяця арешту більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_5 покарання у виді 1 місяця арешту, відбутого повністю за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України у кримінальному провадженні №0000222 від 22.06.2023.

Крім того, суд вважає відмовити у задоволенні клопотання захисника в частині поновлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , оскільки таке не ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального законодавства та роз`яснити захиснику на помилковість посилання у клопотання на положення ч.1, ч.4 ст. 284 КПК України, оскільки такі застосуються під час досудового розслідування

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21.06.2024 року покарання за ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21.06.2024 року у справі № 464/2978/23:

-за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

-за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців;

-за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 6 місяців;

-за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2023, у виді 1 місяця арешту більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_5 покарання у виді 1 місяця арешту, відбутого повністю за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України у кримінальному провадженні №0000222 від 22.06.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1