Справа № 466/617/25
Провадження № 1-в/466/44/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання провідного інспектора Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, погоджене начальником Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області для вирішення питання про звільнення від відбування покарання у виді 30 годин громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який засуджений 29.12.2021 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2022 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 30 годин,-

в с т а н о в и в:

Провідний інспектор Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області звернувся до суду з поданням, погодженим начальником Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від відбування покарання у виді 30 годин громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання покликається на те, що ОСОБА_3 засуджений 29.12.2021 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2022 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 30 годин, яка набрала законної сили 12.10.2022. Засудженому 08.11.2022 та 18.11.2022 надсилались виклики до уповноваженого органу з питань пробації, для відпрацювання громадських робіт.

Оскільки засуджений не з`явився до Шевченківського РВ, 29.11.2022 розпочато першочергові запити для встановлення місця знаходження останнього.

Провідним інспектором Шевченківського РВ, 28.12.2022 здійснено вихід до ОСОБА_3 за його місцем проживання. Під час виходу стало відомо, що там знаходиться готель «НТОН». В даному готелі засуджений не проживає, місце його перебування не відоме. До ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області 12.01.2023 надіслано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

В подальшому, а саме 30.01.2023 було скеровано запит до Стрийського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області для перевірки місця проживання ОСОБА_3 . Згідно відповіді Стрийського PC №1 стало відомо, що засуджений не проживає за адресою місця реєстрації, а згідно відповіді Жидачівської міської ради Бережницького району Старостинського району, стало відомо, що ОСОБА_3 призваний до лав ЗСУ. Шевченківським РВ, 14.02.2023 скеровано запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно відповіді стало відомо, що ОСОБА_3 , призваний на військову службу за контрактом у 184 навчальний центр ( АДРЕСА_3 ), 30 січня 2023 року. До навчального центру 184, 17.04.2023 скеровано запит для встановлення проходження військової служби ОСОБА_3 . Згідно відповіді та витягу із наказу стало відомо, що засуджений проходить військову службу у НОМЕР_1 окремому спеціальному батальйоні OPFOR. До окремого спеціального батальйону OPFOR, 12.06.2023 скеровано запит, для визначення питання проходження військової служби ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону OPFOR. Однак відповіді так і не надійшло.

В подальшому, 10.08.2023 провідним інспекторам Шевченківського РВ стало відомо, що засуджений проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Шевченківським РВ, 10.08.2023 скеровано запит у військову частину НОМЕР_2 . Згідно відповіді з військової частин НОМЕР_2 від 14.09.2023 стало відомо, що військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та у військових частинах сформованих на фондах військової частини НОМЕР_2 не проходить, а в списки частини не зараховувався. 04.04.2024 та 17.06.2024 у військову частину НОМЕР_2 повторно скеровано запити, для встановлення проходження військової служби ОСОБА_3 . Згідно відповіді з військової частини НОМЕР_2 стало відомо, що засуджений військову службу у вищевказаній частині не проходить.

Шевченківським РВ, 23.10.2024 скеровано запит до Шевченківського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Згідно відповіді від 06.11.2024 актового запису про смерть громадянина ОСОБА_3 відсутній.

В подальшому 27.11.2024 до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_3 . Однак у вищезгаданому поданні відмовлено.

Працівниками органу пробації було вжито всіх необхідних заходів для виконання вироку суду. Виходячи з наведеного та беручи до уваги, що на даний час закінчились строки давності виконання ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2022, факт ухилення від відбування покарання не встановлений, відповідно до ч. 1ст. 80 КК України, вважає, що засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судове засідання прокурор не прибув, подав заяву в підтримку подання та розгляд у його відсутності.

Від представника пробації поступила заява про розгляд подання без їх участі, вимоги подання підтримує, просить задовольнити.

Засуджений у судове засідання також не прибув.

Відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали подання, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку:

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Сихівського районного суду м.Львова від від 29.12.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2022 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді громадських робіт строком на 30 годин.

Засудженому 08.11.2022 та 18.11.2022 надсилались виклики до уповноваженого органу з питань пробації, для відпрацювання громадських робіт.

Оскільки засуджений не з`явився до Шевченківського РВ, 29.11.2022 розпочато першочергові запити для встановлення місця знаходження останнього.

Провідним інспектором Шевченківського РВ, 28.12.2022 здійснено вихід до ОСОБА_3 за його місцем проживання. Під час виходу стало відомо, що там знаходиться готель «НТОН». В даному готелі засуджений не проживає, місце його перебування не відоме. До ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області 12.01.2023 надіслано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

В подальшому, а саме 30.01.2023 було скеровано запит до Стрийського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області для перевірки місця проживання ОСОБА_3 . Згідно відповіді Стрийського PC №1 стало відомо, що засуджений не проживає за адресою місця реєстрації, а згідно відповіді Жидачівської міської ради Бережницького району Старостинського району, стало відомо, що ОСОБА_3 призваний до лав ЗСУ. Шевченківським РВ, 14.02.2023 скеровано запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно відповіді стало відомо, що ОСОБА_3 , призваний на військову службу за контрактом у 184 навчальний центр ( АДРЕСА_3 ), 30 січня 2023 року. До навчального центру 184, 17.04.2023 скеровано запит для встановлення проходження військової служби ОСОБА_3 . Згідно відповіді та витягу із наказу стало відомо, що засуджений проходить військову службу у НОМЕР_1 окремому спеціальному батальйоні OPFOR. До окремого спеціального батальйону OPFOR, 12.06.2023 скеровано запит, для визначення питання проходження військової служби ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону OPFOR. Однак відповіді так і не надійшло.

В подальшому, 10.08.2023 провідним інспекторам Шевченківського РВ стало відомо, що засуджений проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Шевченківським РВ, 10.08.2023 скеровано запит у військову частину НОМЕР_2 . Згідно відповіді з військової частин НОМЕР_2 від 14.09.2023 стало відомо, що військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та у військових частинах сформованих на фондах військової частини НОМЕР_2 не проходить, а в списки частини не зараховувався. 04.04.2024 та 17.06.2024 у військову частину НОМЕР_2 повторно скеровано запити, для встановлення проходження військової служби ОСОБА_3 . Згідно відповіді з військової частини НОМЕР_2 стало відомо, що засуджений військову службу у вищевказаній частині не проходить.

Шевченківським РВ, 23.10.2024 скеровано запит до Шевченківського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Згідно відповіді від 06.11.2024 актового запису про смерть громадянина ОСОБА_3 відсутній.

В подальшому 27.11.2024 до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_3 . Однак у вищезгаданому поданні відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно зіст.152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Стаття 80КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, ч. 3 ст. 80КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року), а також висновку, викладеного у Постанові Верховного суду від 21 листопада2022 року у справі № 754/17643/21, провадження № 51-2206км22 ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання щодо вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід установлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Даних про наявність обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_3 за фактом умисного невиконання вироку суду протягом встановленого строку давності матеріали справи не містять.

Оскільки в матеріалах за поданням відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності пост. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи, що на даний час закінчились строки давності виконання вищевказаного обвинувального вироку, факт ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування вказаного покарання на підставі п. 1 ч. 1ст. 80 КК України.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді громадських робіт строком на 30 годин, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2022 05.10.за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень та замінено ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.10.2022 покарання у виді штрафу покаранням у виді громадських робіт строком на 30 годин, у зв`язку з закінченням строків давностівиконання обвинувального вироку.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1