Справа № 304/2818/24
Номер провадження 1-кп/298/134/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000246 від 19 вересня 2024 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою загальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 на підставі ухвали Перечинського районного суду Закарпатської області від 30.08.2024 проведено обшук будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення обшуку будинку виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на малокаліберну рушницю без маркувань з оптичним прицілом з маркуванням «229».

Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-24/10016-БЛ від 26.09.2024 наданий на дослідження предмет є однозарядним нарізним карабіном, виготовленим шляхом переробки саморобним способом мисливської одноствольної рушниці моделі «ИжК», 32-го калібру із серійним номерним позначенням « НОМЕР_1 » промислового виготовлення, шляхом саморобного укорочення її штатного ствола та поміщення у його внутрішню частину нарізного ствола промислового виготовлення під гвинтівковий патрон кільцевого запалення калібру, 22LR.(5,6mm), також у саморобний спосіб встановлено прицільні пристрої. У наданому на дослідження досліджувана зброя є придатною до неодноразового проведення пострілу гвинтівковим патроном кільцевого запалення калібру, 22LR.(5,6mm) та є вогнепальною зброєю.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи незаконно, умисно в порушення вимог статей 41, 68, 92 Конституції України, статей 178, 328 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, пунктів 1, 2, 3, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю, а саме, однозарядний нарізний карабін, виготовлений шляхом переробки саморобним способом мисливської одноствольної рушниці моделі «ИжК», 32-го калібру із серійним номерним позначенням « НОМЕР_1 » промислового виготовлення, шляхом саморобного укорочення її штатного ствола та поміщення у його внутрішню частину нарізного ствола промислового виготовлення під гвинтівковий патрон кільцевого запалення калібру, 22LR.(5,6 mm), з саморобним способом встановленим прицільним пристроєм, до моменту виявлення, вказаної вогнепальної зброї, та вилучення її працівниками поліції 18 вересня 2024 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 30.08.2024.

Вказану вогнепальну зброю, а саме, однозарядний нарізний карабін, виготовлений шляхом переробки саморобним способом мисливської одноствольної рушниці моделі «ИжК», 32-го калібру із серійним номерним позначенням « НОМЕР_1 » промислового виготовлення, шляхом саморобного укорочення її штатного ствола та поміщення у його внутрішню частину нарізного ствола промислового виготовлення під гвинтівковий патрон кільцевого запалення калібру, 22LR.(5,6 mm), з саморобним способом встановленим прицільним пристроєм, ОСОБА_3 незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з невстановленого досудовим розслідуванням точного часу та дати до моменту виявлення та вилучення її працівниками поліції 18 вересня.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто скоїв зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

23 січня 2025 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000246, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19 вересня 2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, підтвердив в суді, що обвинувачений беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлене в ній покарання, іспитовий строк визначити мінімальний.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого та наполягала на затвердженні вказаної угоди, зазначила, що вказана угода укладена добровільно, просила угоду затвердити та призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання, іспитовий строк визначити мінімальний.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставиною, яка пом`якшує покарання останнього відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч.1 ст.263КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 єодруженим, пенсіонер за віком, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за яким характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно положень п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2024 року відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків на теперішній час закінчився.

З огляду на особу обвинуваченого та визначену йому міру покарання, його належну процесуальну поведінку, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, в тому числі учасники судового процесу не заявляли клопотання про обрання такого, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2025 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені 19 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 23 січня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ, а саме: предмет, ззовні схожий на малокаліберну рушницю без маркувань з оптичним прицілом з маркуванням "229", який визнаний речовим доказом згідно постанови слідчого від 19 вересня 2024 року, - знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2024 року на вилучений в ході обшуку від 18 вересня 2024 року предмет, ззовні схожий на малокаліберну рушницю без маркувань з оптичним прицілом з маркуванням "229" - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 3183,60 грн. (три тисячі сто вісімдесят три гривні 60 копійок).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1