Справа №: 398/2906/24
провадження №: 1-кп/398/365/24
УХВАЛА

Іменем України

"10" грудня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка (колишня назва Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Новоселівка-Агро», неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ризики, які мали місце при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують iснувати, на даний час, не вичерпались i будуть продовжувати мати місце у подальшому.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим подано письмове клопотання про зміну запобіжного закону з тримання під вартою на особисту поруку, яке він підтримав в судовому засіданні. Вказане клопотання обвинувачений обгрунтовує тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого, але не навмисного злочину без мети збагачення (не майнового злочину). Відповідно до наданих суду характеристик з місця роботи та місця постійного проживання, він характеризується позитивно, тридцять років пропрацював незміно трактористом, за цей час до кримінальної та адміністративної відповідальності жодного разу не притягувався. Має батьків пенсійного віку, які потребують його піклування та допомоги, зокрема, його батько практично втратив зір та не може самостійно пересуватись. Він ні під час досудового слідства ні зараз не мав і немає наміру переховуватись від суду чи правоохоронних органів. 15.03.2024 року він самостійно, без будь-якого примусу з`явився в судове засідання, на якому йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. За таких обставин, вважає, що твердження прокурора про його не процесуальну поведінку не відповідають дійсності. Посилання на те, що він перебуваючи на волі буде переховуватись від суду це лише нічим не підтверджені припущення. Він має міцні соціальні зв`язки, зокрема, батьків, сестер, дочку та чотирьох онуків. Крім того, потребує медичного лікування, оскільки згідно висновку від 18.09.2024 року за результатами томографії головного мозку у його лобно-скроневій області голови, зліва, візуалізується металевий уламок, розміром 2,3х5 мм. Він неодноразово звертався за допомогою до медичної частини слідчого ізолятора зі скаргами на раптовий сильний головний біль до потемніння в очах, оніміння лівої частини обличчя, лівої руки, втрати координації рухів та значного погіршення зору, однак нажаль жодної допомоги не отримав. Просить суд взяти до уваги, що є особи, які готові поручитись за нього і взяти на себе зобов`язання гарантувати його з`явлення до суду на першу вимогу. Цими особами є староста села Новоселівка Олександрійського району ОСОБА_6 та його, обвинуваченого, роботодавець, директор ТОВ «Новоселівка-Агро» - ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтримала позицію свого підзахисного.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, вказуючи що ризики, які мали місце при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують iснувати, на даний час не вичерпались i будуть продовжувати мати місце у подальшому. Окрім того особи які виявили бажання бути поручителями мають бути присутні у залі судового засідання з метою роз`яснень їм обов`язків поручителя та наслідки їх невиконання.

Дослідивши доводи клопотання та долучених до нього матеріалів, вислухавши думку сторін обвинувачення та захисту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 07.11.2024. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 05.01.2025 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Заявлені стороною обвинувачення ризики, суд оцінює у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке призвело до смертi одного з потерпілих та отримання середнього ступеня тяжкостi тiлесних ушкоджень іншим потерпiлим, за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. На даний час в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, судом проведено підготовчий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, допитано потерпілих, обвинуваченого, досліджено документи, звуко та відеозаписи. Вищезазначені факти переконують суд, що на даному етапі кримінального провадження інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, та чинити у цьому кримінальному провадженні незаконний вплив на потерпілих та свідків, які проживають з обвинуваченим в одній місцевості, і місцезнаходження яких йому відоме. Більш того, саме потерпілий ОСОБА_8 (згідно матеріалів, що вже досліджені у судовому засіданні) був єдиним очевидцем вчинення кримінального правопорушення, та враховуючи, позицію обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення, який стверджує, що за кермом транспортного засобу був саме потерпілий ОСОБА_8 , що буде предметом судового розгляду, ризик можливого впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які проживають в одній місцевості з обвинуваченим є досить вірогідним.

Стосовно клопотання обвинуваченого про зміну раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисту порук, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Вирішуючи питання можливості передачі обвинуваченого під особисту поруку, суд вважає, що особиста порука з огляду на тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. Доводи обвинуваченого є непереконливими, тому не приймаються судом до уваги.

Крім того, суду не надано письмових зобов`язань осіб, які згідно клопотання обвинуваченого готові поручитися за виконання ним своїх обов`язків. Також вказані особи мають бути присутніми в залі судового засідання з метою виконання судом вимог ч.3 ст.180 КПК України, відповідно до яких поручителю роз`яснюється: у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа; передбачене законом покарання за його вчинення; обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання; право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Щодо посилань обвинуваченого, як на підставу зміни запобіжного заходу, погіршення стану його здоров`я, на підтвердження чого ним надано копію неповного консультативного висновку спеціаліста (дата складання відсутня), та копію висновку лікаря за результатами проведення комп`ютерної томографії головного мозку від 18.09.2024 року, та у зв`язку з цим необхідність отримання кваліфікованого лікування, то суд зазначає, що факт огляду обвинуваченого лікарем автоматично не може привести до висновку, що йому потрібна медична допомога за межами слідчого ізолятора. Доказів звернення обвинуваченого до лікаря медичної частини СІЗО та не можливості лікування в умовах установи суду не надано.

Відповідно до положень Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини слідчих ізоляторів (далі - СІЗО) або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку (п. 2.3.).

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО (п. 2.6.).

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, а відтак у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.

Такі обставини, на переконання суду, у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, тому згідно п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає недоцільним обирати альтернативний запобіжний захід у відношенні обвинуваченого у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 184, 194, 331 КПК України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури-прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 10.12.2024 року до 07.02.2025 року, включно.

У задоволені клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний тексту ухвали проголошено 12.12.2024 року о 16 год 45 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1