Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/870/25
Номер провадження1-кс/173/141/2025
УХВАЛА

іменем України

повна

10 квітня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року до суду звернулася ОСОБА_6 з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду ОСОБА_7 від 10 лютого 2025 року на автомобіль марки «КІА» моделі «РІСАNTО» з номерним знаком « НОМЕР_1 » що належить їй на праві приватної власності та ключі від запалення автомобіля «КІА» моделі «РІСАNTО» з номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Зазначені вимоги обґрунтовує тим, що слідчим відділом ВП № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області 24 листопада 2023 року розпочато кримінальне провадження № 0000045. В межах вказаного кримінального провадження 10 лютого 2025 року слідчим суддею Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 був накладений арешт на автомобіль марки «КІА» моделі «РІСАNTО» з номерним знаком « НОМЕР_1 » та ключі від запалення автомобіля «КІА» моделі «РІСАNTО» з номерним знаком « НОМЕР_1 ». Власником арештованого автомобіля була зазначена підозрювана ОСОБА_8 .

Накладення арешту на автомобіль порушує іі права власника автомобілю, оскільки на момент накладення арешту автомобіль марки «КІА» моделі «РІСАNTO» з номерним знаком « НОМЕР_1 » належав їй згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 7 лютого 2025 року. В клопотанні прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області про накладення арешту на автомобіль марки «КІА» моделі «РІСАNTO» з номерним знаком « НОМЕР_1 » і в ухвалі слідчого судді ОСОБА_7 від 10 лютого 2025 року про накладення арешту на вказаний автомобіль не вірно зазначено, що власником автомобіля є ОСОБА_8 . Таким чином, арешт накладено необгрунтовано.

Згідно договору купівлі-продажу від 07 лютого 2025 року вона придбала автомобіль «КІА» моделі «РІСАNTO» з номерним знаком « НОМЕР_1 » у ОСОБА_8 . Вона є власником вказаного автомобіля, але користуватися автомобілем не може, тому вимушена на підставі ст. 174 КПК України звернутися з цим клопотанням до слідчого судді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, оскільки на цей час кримінальне провадження внесене в ЄРДР 24.11.2023 року під № 0000045 розслідується Слідчим Відділом ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (м. Верхньодніпровськ).

В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлене клопотання.

Прокурор та слідчий просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки зазначений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вивчивши матеріали клопотання, суд доходить наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій,гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області, про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке виявлене та вилучене 23.01.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_8 .

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що виявлене та тимчасово вилучене майно на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_8 , накладання арешту на вилучене майно є необхідним для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, так як наявні достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, тому існують об`єктивні обставини, які підтверджують, що незастосування арешту створює ризик пошкодження, псування, зникнення або перетворення даних речових доказів.

У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що 23.01.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає можливість призначення покарання з конфіскацією майна.

23.01.2025 в період часу з 09 год. 27 хв. по 09 год. 44 хв., на підставі ухвали слідчого судді Жовтоводського міського суду проведено санкціонований обшук автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , під час якого вилучено зазначений автомобіль та ключі від нього.

На час ухвалення рішення про надання дозволу на обшук, право власності на автомобіль марки KIA «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстроване за ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 23.01.2025 р. вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнане речовими доказами.

Слідчим суддею 31.01.2025р. ухвалено рішення про повернення клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000045 від 24.11.2023 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України та встановлення строку в сімдесят дві години для усунення недоліків, оскільки зазначене клопотання подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, зокрема в матеріалах доданих до клопотання відсутні документи, які підтверджують право власності на вилучене майно. Зазначену ухвалу прокурором отримано 03.02.2025.

Після усунення недоліків, клопотання прокурора подано до слідчого судді 04.02.2025 року. Слідчим суддею, відповідно до вимог закону, перевірено умови можливості накладення арешту на майно, зокрема той факт, що вилучене майно належить підозрюваній у кримінальному провадженні ОСОБА_8 .

Разом з цим, 07.02.2025 року право власності на автомобіль KIA PICANTO, 2006 р.в., оформлено на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 , зареєстрованого 07.02.2025 року.

Отже, на час звернення прокурора до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, автомобіль KIA PICANTO, 2006 р.в., належав ОСОБА_8 та до вирішення питання слідчим суддею про накладення арешту на майно оформлено право власності на іншу особу, ОСОБА_6 .

На думку слідчого судді, такі дії належного власника майна ОСОБА_8 направлені на можливість уникнення наслідків забезпечення кримінального провадження та можливої конфіскації майна.

Так, відповідно до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Отже, оформлення права власності автомобілю за ОСОБА_6 , маскують дійсного власника майна ОСОБА_8 , а тому вказані дії мають ознаки фіктивного правочину. Зазначене також підтверджується діями самої ОСОБА_6 , яка дізнавшись про встановлення обтяжень придбаного майна, просить скасувати накладений арешт, при цьому не ставить питання перед ОСОБА_8 , про скасування угоди придбання автомобіля, внаслідок виявлених обмежень.

З вищезазначених підстав, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2025 року ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, включаючи автомобіль KIA PICANTO, 2006 р.в., залишено без змін.

Апеляційний суд зазначив, зокрема, що з врахуванням доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності. Не застосування цих заходів забезпечення кримінального провадження не дають змоги досягти дієвості цього кримінального провадження, з метою забезпечення збереження майна на якому можуть містись відомості, що безпосередньо пов`язані з даним кримінальним провадженням, можливої конфіскації такого майна або відшкодування шкоди.

Слідчий суддя доходить таких же висновків і вважає, що оскільки на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000045 від 24.11.2023, автомобіль KIA PICANTO, 2006 р.в. визнаний речовим доказом, тому арешт на автомобіль KIA PICANTO, 2006 р.в., накладено обгрунтовано і на даний час потреба в подальшому застосуванні цього заходу не відпала.

За таких підстав клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1