Справа № 464/5905/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/36/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2024 року,

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

встановив:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.28, ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України та призначено покарання: - за ч.2 ст.28, ч.4 ст.187 КК України позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна; - за ч.2 ст.263 КК України позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.2 ст.28, ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання попереднє ув`язнення за період з 09 червня 2020 року по 11 квітня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання попереднє ув`язнення за період з 30 червня 2020 року по 12 квітня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

Судом встановлено, що обвинувачені: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та встановлена особа, справу стосовно якої зупинено у ході судового розгляду, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотив - особистого збагачення, 09 червня 2020 року приблизно о 14.20 год. на АДРЕСА_1 здійснили напад на потерпілого ОСОБА_11 , з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останнього, у ході чого заволоділи коштами потерпілого в особливо великих розмірах - на загальну суму 3741852 грн 43 коп.

Так 09 червня 2020 року ОСОБА_8 , знаходячись на сходах між будинками №62 та №66 по вул. Гната Хоткевича у м. Львові, попередив інших співучасників про наближення ОСОБА_11 на транспортному засобі "Тойота", після чого ОСОБА_7 близько 14.20 год, перебуваючи поблизу ринку « Нижній Шувар » у м. Львові по вул. Хоткевича, 58, використовуючи заздалегідь підготовлений кастет, виготовлений саморобним способом, що належить до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, наніс удари кулаками та руками в область голови і тулуба ОСОБА_11 , який попередньо вийшов з транспортного засобу та мав при собі сумку з грошима, документами і іншими предметами, а встановлена особа - удари кулаками та ногами в область голови і тулуба ОСОБА_11 , чим спричинили останньому згідно з висновком судово-медичного експерта травму лівої вилично-брівної ділянки у вигляді ран, множинних переломів кісток лобної пазухи, лівої гайморової пазухи, лівої виличної кістки, розходження лобно-виличного та вилично-верхньо-щелепового швів, що відносяться до середнього ступеня тяжкості, та синець в ділянці лівого ока і крововилив в оболонках його, синець та садно на обличчі, 4 садна і синець на руці, що відносяться до легкого ступеня тяжкості. Після цього встановлена особа застосувала до потерпілого заздалегідь підготовлений препарат сльозоточивої та дратівної дії «Терен-4м», а ОСОБА_7 в цей же час відкрито заволодів сумкою ОСОБА_11 , в якій знаходились грошові кошти в розмірі: 40905 євро, що згідно з курсом Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 1233 191 гривень 67 копійок; 21110 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 519316 гривень 56 копійок; 283080 злотих, що згідно з курсом Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 1923 528 гривень 60 копійок; 120 фунтів стерлінгів, що згідно з курсом Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 4046 гривень 10 копійок, та 61769 гривень 50 копійок, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 3741852, 43 грн.

Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.28, ч.4 ст.187 КК України.

Окрім цього,обвинувачений ОСОБА_7 у невстановлений слідством час,перебуваючи уневстановленому місціта заневстановлених обставин придбав кастет,виготовлений саморобним способом,що належитьдо категорії холодної зброї ударно-дробильної дії,який незаконно носив при собі до 09червня 2020року,чим порушив вимоги пп.2,3,9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїни №576 від 12 жовтня 1992року,Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року.

Не погоджуючись з цим вироком прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційних скаргах, які за змістом, обґрунтуванням та вимогами ідентичні одна одній, порушують питання про скасування вироку Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2024 року і призначення нового розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів покликаються на те, що судом порушені їхні права, передбачені ст.42 КПК України, щодо надання суду показів. Стверджують, що бажали давати покази, однак через тривалу перерву у розгляді справи, а також відсутності ОСОБА_12 не готові були давати покази у цьому судовому засіданні, та перед цим хотіли скористатися своїм правом на захист поспілкувавшись із своїми захисниками.

Окрім того, покликаються на те, що : судом не досліджені речові докази, в тому числі і кастет ; у резолютивній частині вироку не зазначено рішення щодо вирішення долі речових доказів і документів та спеціальної конфіскації; суд провів судові дебати без участі потерпілого.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог стверджує, що при дослідженні доказів судом порушено права обвинувачених, передбачені ст.42 КПК України, щодо надання суду показів з приводу обставин інкримінованих їм злочинів, оскільки обвинувачені наполягали на дачі показів, але були обмежені судом в реалізації цього права.

Окрім того, сторона обвинувачення не погоджується з твердженням суду про відсутність єдиного умислу між учасниками групи, адже всі учасники групи були об`єднанні єдиним умислом на заволодіння чужим майном, іншої «діяльності» обвинувачених у провадженні не здобуто та такі докази в судовому засіданні не досліджувалися.

Також не погоджується з твердженням суду про відсутність здатності забезпечити стабільність і безпеку свого функціонування, оскільки із матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій та інших доказів, досліджених в ході судового розгляду, вбачається, що обвинувачені постійно контактують між собою, повідомляють про обставини та можливу небезпеку.

На думку сторони обвинувачення, дії обвинувачених слід кваліфікувати за ч.4 ст.187 КК України у вчиненні злочинів в складі організованої групи, а тому судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінюючи обґрунтованість доводів, викладених у апеляційних скаргах, колегія вважає, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону, з огляду на наступне.

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст.20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права обвинуваченого на захист, що становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду.

У ст.20 КПК України, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку, судом першої інстанції зазначено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скористалися своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України та ст.42 КПК України, відмовились від надання суду показань.

Однак, наведене твердження суду про відмову обвинувачених від дачі показань не в повній мірі відповідає фактичним обставинам судового розгляду.

З технічного запису судового засідання від 26 лютого 2024 року слідує, що обвинувачені на пропозицію суду надати покази зазначили, що бажають давати покази, однак через тривалу перерву у розгляді справи, не готові давати їх у цьому судовому засіданні, та перед цим хотіли б скористатися своїм правом на захист поспілкувавшись із своїми захисниками.

При цьому, вони неодноразово наголошували на тому, що не відмовляються давати покази, просили відкласти судовий розгляд, проте суд відмовив у задоволенні клопотання.

Належного обґрунтування того, чому суд вважає клопотання обвинувачених безпідставним, у постановленому за результатами його обговорення рішенні суд не навів.

Окрім цього, із запису судового засідання не вбачається, що ОСОБА_8 відмовився від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України.

У сукупності вказані обставини свідчать про порушення права обвинувачених щодо надання суду показів з приводу обставин інкримінованих їм злочинів, оскільки обвинувачені наполягали на дачі показів. Ці порушення апеляційний суд визнає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке могло перешкодити ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з призначенням нового розгляду, колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 415 КПК України не перевіряє інші доводи апеляційних скарг, які необхідно перевірити при новому розгляді у суді першої інстанції, не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ці обставини підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Отже, під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути вказані порушення кримінального процесуального закону, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуваний вирок скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів:

у х в а л и л а

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 26 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - скасувати.

Призначити в Сихівському районному суді м. Львова новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Застосований відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави залишити без зміни до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не довше як на 60 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді