Провадження № 1-в/686/26/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» січня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.08.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.06.2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. Зазначений вирок набрав чинності згідно ухвали Хмельницького апеляційного суду від 04.11.2022 року.

Відповідно до вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.06.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2019 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.297 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, остаточне покарання визначено у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Від такого остаточного покарання ОСОБА_4 було звільнено на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків згідно ст.76 того ж Кодексу.

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року (згідно розпорядження набрав законної сили 11.10.2022 року) ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі. Цим же вироком ухвалено: «Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 01.06.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, виконувати самостійно».

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_4 , що узгоджується з матеріалами його особової справи, 01.06.2020 року відносно нього було ухвалено лише один вирок за ч.2 ст.190 КК України, а саме Ізяславським районним судом Хмельницької області. З наведеного слідує, що у вироку Дережнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року міститься описка в частину зазначення Шепетівського міськрайонного суду.

Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2023 року задоволено подання начальника ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку суду (застосування покарання за наявності кількох вироків). Засудженому вироками Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.08.2022 року та Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року ОСОБА_4 , остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць. Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання ухвалою законної сили. У строк відбування покарання зарахувати період перебування ОСОБА_4 під вартою з моменту затримання 26 травня 2021 року до дня набрання законної сили даною ухвалою відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яке в судовому засіданні уточнив та просив звільнити його від покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, які згідно вказаного закону декриміналізовані.

Прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений відбуває покарання за злочини, які не підлягають декриміналізації.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково, а саме слід звільнити останнього від призначеного вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.06.2020 року покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та від покарання призначеного вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

За таких обставин ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2023 року в частині призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за вироками Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.08.2022 року та Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року втрачає свою актуальність.

При цьому суд виходить з наступного.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ст.51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX) передбачено, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого у зазначений спосіб майна становить згідно ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону №3886-ІХ від 18.07.2024р.), 2 і більше неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вищевказаних вироків вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 та ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 вчинив протягом 2019 року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 960,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч.3 ст.185 КК України у 2019 році розмір вартості викраденого чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, з якого настає кримінальна відповідальність становив 1921 грн. (960,5 х 2 = 1921).

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як слідує, з вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.06.2020 року за ч.2 ст.190 КК України та вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року за ч.3 ст.185 КК України, вартість викраденого ОСОБА_4 чужого майна, відповідно, шляхом шахрайства та крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, менша визначеної відповідно до вищевказаних положень законодавства для відповідного періоду суми в - 1921 грн., з якої настає кримінальна відповідальність.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного йому згідно вказаних вироків покарання, а саме за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та за ч.3 ст.185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі. З врахуванням зазначеного звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання, приймаючи до уваги ухвалене згідно вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року рішення про самостійне виконання вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.06.2020 року та врахування такого вироку в порядку ст.71 КК України при ухвалені вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.08.2022 року, вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року та ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2023 року в частині визначення остаточного покарання за наявності кількох вироків, втрачають свою актуальність.

Разом з тим, на думку суду, вищезазначене звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання не впливає на призначене йому згідно вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.08.2022 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 372,376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

На підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р., ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.06.2020 року покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та від покарання призначеного вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.09.2022 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 засудженим згідно вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.08.2022 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 та зарахування у такий строк його попереднього ув`язнення обчислювати згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2023 року.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78)» та засудженому ОСОБА_4 , вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_5