ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

17 січня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:

19.12.2024 року захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, заявив про недовіру судді та заявив відвід від розгляду зазначеного клопотання, який занесений секретарем до журналу судового засідання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав заявлений відвід та пояснив, що ним до судового засідання, з метою всебічного, об`єктивного та справедливого розгляду справи подавались клопотання, зокрема: про виклик та допит свідків, про призначення додаткової судово-медичної експертизи, про виклик експерта для допиту, проте суддя ОСОБА_6 проігнорував подані клопотання, не надав будь якої належної реакції з приводу заявлених клопотань, не надав належної правової оцінки та не постановив жодної ухвали за результатом розгляду вищевказаних клопотань, чим грубо порушив норми чинного законодавства, а також процесуальні строки розгляду клопотань. Крім того, суддя ОСОБА_6 порушив передбачену законом процедуру розгляду клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, а саме не вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення з цього питання. При цьому, стороною захисту наголошувалось на тому, що є справа за фактом тих же подій де ОСОБА_7 є потерпілим. Так, захисник вважає, що зазначені обставини свідчать про небажання судді ОСОБА_6 досліджувати обставини кримінального провадження, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а отже викликають сумніви в його неупередженості.

Прокурор у судовому засідання заперечувала проти задоволення заяви захисника, зазначивши, що така заява є необґрунтованою, оскільки суддя розглядає провадження та клопотання сторін за принципом рівності та неупередженості.

Суддею ОСОБА_6 суду подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути в судове засідання, у зв`язку з виконанням службових обов`язків, при цьому будь-яких пояснень по суті надавати не бажає.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, проте його участь забезпечена участю його захисника ОСОБА_4 .

З урахування необов`язкової участі сторін, а також судді, якому заявлено відвід у розгляді заяви про відвід, а також враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду заяви захисника за такої явки, судовий розгляд проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 та судді, якому заявлено відвід.

Заслухавши заявника, інших учасників судового провадження, дослідивши доводи заяви про відвід, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку, що відвід є необґрунтованим, а аргументи заявника не мають зв`язку з підставами для відводу, з огляду на наступне.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів стороною захисту не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання захисника в неупередженості судді ОСОБА_6 а його необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання захисника у недостатній неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_6 фактично зводяться до незгоди з процесуальним порядком розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи захисника ОСОБА_4 суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_6 або його об`єктивності, захисником не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу захисника, що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, захисник вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а не заявляти про недовіру суду.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_6 , суд визнає доводи захисника, викладені у заяві про відвід безпідставними, та які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/19684/23

Номер провадження № 1-кс/522/396/25

Головуючий суддя ОСОБА_1