УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання ДУ "Житомирська виправна колонія (№4)» про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осова Ємільчинського району Житомирської області, громадянина України, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України.

Засудженого 17.09.2021 Ємільчинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.3, 194 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022 вирок від 17.09.2021 скасований в частині призначеного покарання. Постановлено новий вирок, призначено покарання за ст.ст. 185 ч.3, 194 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без змін.

Засудженого 26.12.2023 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення

Початок строку покарання 22.02.2022

Кінець строку покарання 22.02.2027

в с т а н о в и в :

Адміністрація ДУ "Житомирська виправна колонія (№4)» звернулася з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ стосовно засудженого ОСОБА_3 .

Представник установи подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує.

Засуджений згоден на розгляд справи без його участі.

Прокурор подання підтримав.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.09.2021 ОСОБА_3 засуджено за ст.ст.185 ч.3, 194 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 5 років років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Вироком Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022 вирок від 17.09.2021 скасовано в частині призначеного покарання, постановлено новий вирок в цій частині, призначено покарання за ст.ст.185 ч.3, 194 ч.2. 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі.

За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив три епізоди крадіжок: 1) 27.12.2020 на суму 1525 грн. 11 коп.; 2) 01.01.2021 на суму 2325 грн. 09 коп.; 3) 15.03.2021 на суму 2735 грн.

Епізод 1 підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караними діяннями.

Епізоди 2, 3 не підлягають декриміналізації через те, що їх розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2023 ОСОБА_3 засуджено за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі.

За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки 03.03.2021 на суму 4200 грн., що не підлягає декриміналізації через те, що її розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 - 2102 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 - 2270 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП. За таких обставин вчинене засудженим діяння на даний час відноситься до адміністративного правопорушення та не може вважатися кримінально караним. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Водночас, вчинені засудженим злочини за вироками Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022 епізоди 2,3 та Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2023, є кримінально караними, та не впливають на призначене йому покарання.

З урахування цього, суд приводить вирок Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р. в частині звільнення від відбування покарання за ст. 185 ч.3 КК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання задоволити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання призначеного за вироком Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022 по епізоду № 1 за ст.185 ч.3 КК України, у зв`язку з усуненням Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності вчинених ним діянь.

Вважати ОСОБА_3 таким, що засуджений вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2023 за ст. ст. 185 ч.4, 70 ч.4 КК України, з урахуванням покарання за вироком Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022, до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку покарання та зарахування у строк покарання визначено вироками Житомирського апеляційного суду від 25.01.2022 таНовоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1