У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шостого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000205 від 18.05.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівці Мукачівського району Закарпатської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією, що на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді номер обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Слідчий Шостого СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні № 0000205 від 18.05.2023.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 18.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Зазначає, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №22 від 27.01.2023 солдата запасу ОСОБА_4 , призваного 27.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 27.01.2023 призначено на посаду стрілець-зенітник 1 зенітного ракетного взводу 2 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону та зараховано до списків особового складу частини. В подальшому, ОСОБА_4 призначено на посаду номер обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією, та перебуваючи на посаді номер обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, 18.04.2023 самовільно залишив військову частину військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та був незаконно відсутній на військовій службі по теперішній час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

24.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 ККУ.

27.09.2024 ОСОБА_4 оголошено в розшук, а досудове розслідування згідно постанови слідчого зупинено.

30.09.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду справа №308/16047/24 надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20.12.2024 ОСОБА_4 затримано на підставі вищевказаної ухвали, та досудове розслідування відновлено.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: повідомленням командування військової частини, службовим розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, допитами свідків та іншими матеріали в сукупності.

Слідчий вказує, що у період з 18.04.2023 по теперішній час, ОСОБА_4 , в розташування військової частини не повернувся, до правоохоронних органів та інших державних установа щодо приналежності до проходження військової служби не звертався, внаслідок чого 27.09.2024 ОСОБА_4 постановою слідчого оголошений в розшук, а кримінальне провадження відносно останнього зупинено.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в затримані з метою приводу та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Так, Указом Президента України оголошено військовий стан та на території України ведуться бойові дії, Закарпатська область межує із чотирма країнами (Республіка Польща, Румунія, Угорщина, Словаччина), що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину в умовах військового стану, не дивлячись на проходження військової служби, може переховуватись, в тому числі, на території тимчасово непідконтрольній українській владі та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску через державний кордон України.

ОСОБА_4 є спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення останнім нового тотожного кримінального правопорушення, пов`язаного з ухилення від проходження військової служби.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність у зверненні з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, у задоволенні клопотання просив відмовити, оскільки підозрюваний виявив бажання продовжити проходження військової служби.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, сказав, що зрозумів свою помилку і бажає повернутися на службу.

Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 18.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

24.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 ККУ.

27.09.2024 ОСОБА_4 оголошено в розшук, а досудове розслідування згідно постанови слідчого зупинено.

30.09.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду справа №308/16047/24 надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20.12.2024 ОСОБА_4 затримано на підставі вищевказаної ухвали, та досудове розслідування відновлено.

Копія клопотання та доданих до нього матеріалів, відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України, підозрюваному вручена.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується зібраними на даний час матеріалами кримінального провадження, а саме: повідомленням командування військової частини, матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, протоколами допиту свідків та іншими матеріали в їх сукупності.

У відповідності до положень ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення, може спонукати підозрюваного вживати заходів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте судом встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховується від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують, а посилання на позитивні характеристики підозрюваного не можуть бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки не спростовують висновки суду про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Суд також враховує, що згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5частини першої цієї статті. П. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України визначає запобіжний захід: тримання під вартою.

З урахуваннями викладеного суд дійшов висновку, що для запобігання ризиками передбаченим п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, наявність яких встановлена судом, обґрунтованим є застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому зазначене клопотання підлягає до задоволення.

Водночас, частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Частиною п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, зокрема, його стан здоров`я, відсутність постійного заробітку. Крім цього суд врахував ту обставини, що підозрюваний усвідомив скоєну помилку та добровільно виявив бажання повернутися на військову службу.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що застава в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) днів, а саме до 16 лютого 2025 року включно, з можливістю внесення застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 840 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят грн 00 копійок).

Строк тримання під вартою рахувати із 20.12.2024 року із 12 год. 00 хв.

У разі внесення застави у вказаному розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

- не залишати населений пункт, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до органів Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання під вартою встановити до 16 лютого 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1