479/1555/24
В И Р О К

і м е н ем У к р а ї н и

26 березня 2025 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, інформація про яке внесена до ЄРДР за №0000184 від 27 серпня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пиріжна Кодимського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , маючого неповну середню освіту, одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину 2012 року народження, інвалід ІІІ групи, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2024 року близько 05.00 год., обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 перебували на території власного домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 . В цей час між обвинуваченим та потерпілої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, умисно, потягнув своєю лівою рукою за праву руку своєї дружини ОСОБА_5 та після чого кинув її на землю. Після цього потерпіла піднялась та попрямувала до будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , наздогнавши останню обвинувачений взяв її за волосся та кинув на підлогу будинку, після чого наніс не менше трьох ударів ногою, в область правого плеча ОСОБА_5 та в область лівого стегна. Внаслідок умисно завданих ударів обвинувачений заподіяв потерпілій тілесні ушкодження: у вигляді вивиху правого плеча, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, як те, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, а також тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому стегні, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив, що 31 жовтня 2024 року близько 05.00 год., разом з дружиною ОСОБА_5 перебували на території власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт. В ході конфлікту він потягнув своєю лівою рукою за праву руку потерпілої та після чого кинув її на землю. Після цього ОСОБА_5 піднялась та попрямувала до будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , наздогнавши останню взяв її за волосся та кинув на підлогу будинку, після чого наніс не менше трьох ударів ногою, в область правого плеча потерпілої та в область лівого стегна, у вчиненому розкаявся.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілу, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий, до лікарів нарколога та психіатра за амбулаторною допомогою не звертався, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, являється інвалідом ІІІ групи.

Судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості, обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що за положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього на момент розгляду справи не застосовувались.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1(один) рік, зобов`язавши його у відповідності до ст.76 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: відсутні.

Документи: копія медичної довідки від 31 жовтня 2024 року, яка видана ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія рентген знімка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: