Справа № 559/888/25
Провадження № 1-кс/559/147/2025
УХВАЛА

"10" березня 2025 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно клопотання слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ,-

ВСТАНОВИВ:

клопотання обґрунтовується тим, що 07.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 07.03.2025 близько 15:20 годин, перебуваючи поблизу магазину «Базилік», що знаходиться по вулиці Залізнична, 53 в м. Дубно, Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту умисно наніс два удари кулаком правої руки в ділянку голови ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на спину та отримавши тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, забою головного мозку, травматичного субарханоїдального крововиливу, які відповідно до положень «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки в момент заподіяння.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку досудового слідства, підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, про що зазначено в клопотанні. Одночасно, сторона обвинувачення вважає, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України) та переховуватись від органу досудового розслідування та суду.Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі зможе впливати, шляхом погроз чи залякування на безпосередніх свідків вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (з якими підтримує дружні відносини та має родинні зв`язки), з метою зміни ними показів, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим затягуючи досудове розслідування чи судовий розгляд кримінального провадження. Також встановлено, що ОСОБА_5 ніде офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а тому останньому не стане завадою покинути своє місце проживання.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігти можливості незаконно впливати на свідків та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, необхідно обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, зазначеному в клопотанні, оскільки ризики досить високі.

В судовому засіданні прокурор і слідчий клопотання підтримали й просять його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави. Прокуро просив, у разі, коли суд дійде висновку про обрання підозрюваному більш м`ягкого запобіжного заходу, покласти на нього обов`язок не спілкуватися зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на період проведення досудового розслідування.

Підозрюваний заперечує проти застосування відносно нього найбільш суворого запобіжного заходу і просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час за місцем проживання. Пояснив, що не бажав настання тяжких наслідків, а лише хотів вступитися за свого родича. У вчиненому щиро кається.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного. Посилається на те, що ризики вказані в клопотання не обґрунтовані. Переховуватися її підзахисний не має наміру як і не впливати на свідків, тому що не заперечує вину в вчиненні інкримінованого йому злочину. Окрім того, ОСОБА_5 проживає у цивільному шлюбі, має троє малолітніх дітей, працює неофіційно, та утримує свою цивільну дружину, малолітніх дітей і матір. Просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Мама підозрюваного - ОСОБА_10 пояснила, що проживає разом з сином, він один забезпечує її і всю сім`ю. Син не конфліктний, спокійний, просила обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

08.03.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, працює неофіційно, щоб забезпечити сім`ю.

З урахуванням вище встановлених обставин справи, суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого за відсутності належного обгрунтування поданого клопотання.

Також суд враховує і те, що під час конфлікту ОСОБА_5 намагався захистити ОСОБА_9 , який пересувається на милицях через осколкове поранення ніг, яке отримав в умовах бойових дій.

Зважаючи на викладене, при розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких встановлених у судовому засуданні обставин справи, суд вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не має, а доводи, викладені у клопотанні прокурора в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Оскільки у клопотанні прокурора не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та необхідність покладення на обвинуваченого обов`язків, які б дали змогу контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід в даному випадку буде недостатнім, при цьому одночасно такий запобіжний захід, на думку судді, забезпечить належну поведінку підозрюваного

Керуючись ст.176-178, 183, 196-197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити частково. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 20:00 год. до 08:00 год. наступного дня;

- повідомляти суд про зміну свого місяця проживання;

- не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;

- утримуватись від будь-якого спілкування із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на період досудового розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що з метою контролю за його поведінкою працівники органу Національної поліції мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Дата закінчення дії ухвали 09 травня 2025 року о 15 годині 00 хв.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відому та ознайомлення з покладеними на нього обов`язками негайно після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дубенський РВП ГУНП України у Рівненській області та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала про тримання під домашнім арештом підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду впродовж семи днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1