Справа №127/5512/25
Провадження №1-кс/127/2483/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, щона розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт №0001354 26.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зі змісту клопотання слідує, що ОСОБА_5 , в період часу з 18 листопада 2024 року по 19 листопада 2024 року, але не пізніше 20 листопада 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено) перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_6 , під час сварки, яка виникла на ґрунті того, що останній не віддавав ОСОБА_5 залишок грошових коштів, за придбані продукти харчування, розпочав суперечку з ОСОБА_6 , в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на нанесення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на заподіяння шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_6 , шляхом нанесення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, перебуваючи у одній із кімнат будинку АДРЕСА_1 ,взявши до рук предмет, ззовні схожий на дерев`яну швабру, розпочав наносити ОСОБА_6 неодноразові динамічні удари (точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено) в область голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_6 , внаслідок чого, вищевказаний предмет ззовні схожий на дерев`яну швабру зламався навпіл.

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заподіяння шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_6 , шляхом нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень, взявши до рук предмет, ззовні схожий на дерев`яну палицю, продовжив наносити ОСОБА_6 неодноразові динамічні удари (точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено) в область голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 , згідно висновку експерта, сполучну травму тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка включала в себе множинні садна та рани голови, розлитий субарахноїдальний крововилив конвекситальної та базальної поверхонь лівої півкулі головного мозку та закритої тупої травми грудей, яка включала в себе крововиливи в м?які тканини грудей, множинні непрямі переломи ребер по кількох анатомічних лініях з крововиливами в міжреберні проміжки (праворуч з 2-го по 9-те ребра по середньоключичній лінії та 6-те, 7-ме ребра по пригрудниній лінії, ліворуч з 2-го по 12-те ребро, а саме з 2-го по 5-те по середньоключичній лінії, 2-го ребра по передньопахвовій лінії та прихребтовій лінії, 3-го ребра по прихребтовій ділянці, з 6-го по 9-те та 11-го, 12-го по прихребтовій ділянці, 10-го ребра по прихребтовій, передньопахвовій та середньоключичній лініях), наявність по 450 мл крові в плевральних порожнинах, рани верхніх та нижніх кінцівок, що призвело до смерті ОСОБА_6 .

Виявлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 вищеописана сполучна травма тіла згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як така, що спричинила розвиток загрозливих для життя явищ у вигляді набряку та дислокації головного мозку.

Між вищеописаною сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_6 є причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вінниця, Вінницької області, українець, громадянин України, непрацюючий, з середньою освітою, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 28.11.2003 вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 21.04.2006 вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 125, ст. 395, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 3 місяці;07.11.2006 вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. 395, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 8 місяців;29.11.2007 вироком Ленінського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі; 23.12.2013 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт;02.11.2015 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень;03.04.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ст. 71 КК України приєднано 8 днів за вироком від 23.12.2013 та всього до відбуття покарання 4 роки 8 днів позбавлення волі.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України є сукупність доказів отриманих у ході досудового розслідування, зокрема: протоколами огляду місця події від 26.11.2024; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення особі для впізнання за фотознімками від 26.11.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; висновками експерта, за результатами проведення судово імунологічної експертизи; висновком експерта, за результатами проведення судово медичної експертизи № 1344, висновком експерта, за результатами проведення додаткової судово медичної експертизи № 49 та іншими зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Так, 26.11.2024 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 27.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та 13.02.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2024 у кримінальному провадженні ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжено до 26.02.2025.

ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно, санкції статті за вказане кримінальне правопорушення, передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Слід зазначити, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у розумінні практики Суду у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ризик, визначений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є достатнім для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеному ризику.

Крім того, ОСОБА_5 є особою раніше неодноразово судимою, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у той час, як судимість за попередні покарання є не погашеною та не знятою, чим підтверджується можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, чим підтверджується ризик передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки, згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив умисний, зухвалий злочин проти життя та здоров`я особи, який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким злочином проти життя та здоров`я людини, останній непрацюючий, немає постійного джерела доходів, є особою раніше неодноразово судимою, судимість не погашена та не знята, що у свою чергу свідчить про відсутність міцних соціально стримуючих факторів та є підставою ризиків згідно п. 1, 3, 5 ч. 1, ст. 177 КПК України, є достатня наявність ризику, що перебуваючи на волі він буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є ризики визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з інших запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на свідків, тощо.

У зв`язку із викладеним, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність офіційного місця роботи, його антисоціальне становище, прокурор вважає, що запобігти ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливо лише шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказане, прокурор у клопотанні просить його задовольнити та продовжити строк дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підтримала та просила задоволити, оскільки, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

27.11.2024 року, на підставі зібраних доказів ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

13.02.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2024 у кримінальному провадженні до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2025 у справі №127/2017/25 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжено до 26.02.2025.

14.02.2025 Вінницькою окружною прокуратурою до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001354 від 26.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому, підготовче судове засідання по даній справі не призначено, у зв`язку з чим, виникла необхідність у зверненні з клопотанням до слідчого судді про продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. (ч. 3 ст. 314 КПК).

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Оскільки підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано до 26.02.2025 року, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість обвинуваченого переховуватися від прокуратури та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу та в подальшому його продовження не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в місцях попереднього утримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити на 60 (шістдесят) діб строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , який застосовано ухвалою №127/39020/24 від 28.11.2024.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто до 20 квітня 2025 року включно.

Встановити термін дії ухвали про продовження строку тримання під вартою до 20 квітня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: