Справа № 342/1229/24
Провадження № 1-кп/342/65/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка матеріали кримінального провадження №0000162 від 12.09.2024 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олієво-Королівка Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні нікого немає, раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 переробив, носив та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу; незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичні засоби.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, у січні 2024 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у м.Одеса, в одному із мисливських магазинів придбав стартовий сигнально-шумовий пістолет калібру 9 мм. В подальшому, у січні 2024 року, у ОСОБА_5 , якому було відомо про конструктивні особливості будови пістолета, виник злочинний умисел, спрямований на переробку вказаного стартового сигнально-шумового пістолету на вогнепальну зброю.

З метою приведення свого злочинного умислу до виконання, у цей же час у січні 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання у приміщенні свого домогосподарства, що у АДРЕСА_1 , самовільно, за допомогою наявного у нього електричного дриля та металевого свердла, просвердлив отвір у стволі пістолета, в результаті чого вказаний пістолет втратив своє першопочаткове цільове призначення, як такого, що призначений для стрільби виключно патронами несмертельної дії шумовими снарядами, в результаті чого даний пістолет набув властивостей вогнепальної зброї.

Не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання вогнепальної зброї, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року №576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (із змінами та доповненнями), ОСОБА_5 заховав вказаний перероблений пістолет за місцем свого проживання та незаконно зберігав до 12 вересня 2024 року.

Крім того, 12.09.2024 у вечірній час доби, близько 18.00 год, ОСОБА_5 , який на той час перебував на території міського парку, по вул.Крушельницького у м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, було зупинено ст.о/у СКП відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітаном поліції ОСОБА_7 для перевірки документів, які посвідчують особу. Під час перевірки, у ОСОБА_5 , на прохання поліцейського, який, у свою чергу, спитав з приводу наявності заборонених предметів, вийняв із своєї наплічної сумки та надав вказаному працівнику поліції предмет, ззовні схожий на пістолет, на якому наявні відшарування лакофарбового покриття та на частинах якого будь-яких маркувальних позначень не виявлено.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи від 17.09.2024 №СЕ-19/109-24/13436-БЛ, наданий на дослідження предмет є ненормативною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю. Дана зброя є 6,1- мм гладкоствольним пістолетом, що виготовлений шляхом переробки саморобним способом стартового (сигнально-шумового) самозарядного пістолета калібру 9 мм Р.А.К. промислового виробництва. Пістолет виготовлений шляхом переробки саморобним способом виробу, що не був вогнепальною зброєю сигнального пристрою, призначеного виключно для подання звукових сигналів, в яких використовуються пістолетні холості (шумові) патрони, внаслідок чого він набув властивостей вогнепальної зброї. В досліджуваному пістолеті із знищеними маркувальними позначеннями, металева втулка (заглушка) в каналі ствола відсутня, що робить канал ствола вільним (виконано наскрізний гладкий діаметром 6,1 мм для направленого руху кулі). Газовивідні отвори закриті металом. Пістолет придатний для стрільби. Розміри і конструкція патронника дозволяють використовувати у ньому для стрільби в якості елементів спорядження боєприпаси роздільного спорядження з використанням металевої кулі діаметром кулі 6,1 мм та шумового патрону калібру 9 мм Р.А.К., похідні такого калібру як газові та шумові (9 мм P.A.Knall) чи саморобні боєприпаси на їх основі.

Також відповідно до ст. 7 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речових на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цих Законом, а в передбачених Законом випадках, і у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами КМУ та відповідних центральних органів виконавчої влади. Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці 1 Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці 1 Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст.ст. 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку №3 таблиці 1 Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст.15 цього Закону. Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць ІІ і ІІІ Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці ІV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом. Так, ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, у встановлений досудовим розслідуванням час, та за невстановлених обставин, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - канабіс, який в подальшому незаконно при собі зберігав без мети збуту за місцем свого проживання у приміщенні свого домогосподарства, що у АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, 12.09.2024, працівниками поліції ВП №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, під час здійснення патрулювання, було зупинено ОСОБА_5 , де під час перевірки документів, відповідно до ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію», було проведено поверхневу перевірку останнього, під час якого ОСОБА_5 добровільно, без будь-якого примусу, витягнув з лівої кишені штанів один полімерний пакет із вмістом рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб канабіс, в якому також знаходився зіп-пакет із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожу на наркотичний засіб.

Згідно висновку експерта від 13.09.2024, надана на дослідження рослинна речовина в полімерному пакеті, який поміщено в паперовий конверт, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - канабісом. Кількість наркотичного засобу канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1,2035 грама. Загальна кількість вилучених наркотичних засобів у ОСОБА_5 становить 12,4886 грама. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав для власного споживання, без мети збуту.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 переробив, носив та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу; незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1ст. 263-1, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст. 309 КК України та застосувати до нього покарання, передбачене санкціями статей у виді чотирьох років позбавлення волі за ч.1 ст.263-1 КК України, трьох років позбавлення волі за ч.1 ст.263 КК України; двох років обмеження волі за ч.1 ст.309 КК України; із застосуванням вимог ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки; на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладанням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; стягнути з обвинуваченого витрати за проведені експертизи та вирішити долю речових доказів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 , який відмовився від захисника для здійснення його захисту, погодився щодо недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому, запевнив, що більше не буде вчиняти подібних дій. Пояснив, що пістолет вирішив придбати для самозахисту, оскільки був випадок нападу на нього; щодо наркотичного засобу пояснив, що побачив пакетик на проїзній частині дороги, не знаючи, що в ньому. Просив суд суворо не карати.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що розгляд справи здійснюється у порядку ч.3 ст.349 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо повного визнання вини у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст. 309 КК України, те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, той факт, що його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, вислухавши думку прокурора, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнав недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також досудової доповіді.

Суд дослідив матеріали кримінального провадження, що стосуються обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема, копію паспорта громадянина України; довідки КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради про неперебування на обліку у кабінетах лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, який зарекомендував себе посередньо; вимогу про судимість, згідно якої обвинувачений раніше несудимий; висновок органу пробації, дані ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_5 був призваний на військову службу 18.10.2018 і 18.07.2023 згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №188 від 17.07.2023 звільнений за станом здоров`я; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 18.07.2023 №188; свідоцтво про хворобу №956.

Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній; орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст. 309 КК України як умисні дії, що виразились переробці, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; незаконному придбання та зберіганні без мети збуту наркотичних засобів.

Об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обігу вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загально небезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст.263 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 призначити покарання у межах санкцій ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст.309 КК України, які передбачають відповідальність за вчинене.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 слід обрати покарання за ч.1 ст.263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк два роки, остаточно призначивши покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи засудження обвинуваченим свого вчинку та його бажання вести надалі законослухняний спосіб життя, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення, той факт, що обвинувачений раніше несудимий, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, наслідки кримінальних правопорушень, які не є тяжкими, те, що кримінальними правопорушеннями шкоди не завдано, думку органу пробації, беручи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням та покладанням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідає тяжкості вчинених ним правопорушень, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому та забезпечує баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , слідчим суддею Городенківського районного суду було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та в подальшому, за відсутністю клопотань учасників процесу, заходи забезпечення кримінального провадження під час судового провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Також у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 12, ч.1 ст.263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст.309 КК України, ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263-1 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 (двох років) обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1,п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз за №СЕ-19/109-24/13423-НЗПРАП від 17.09.2024, №СЕ-19/109-24/13433-БЛ від 26.09.2024, №СЕ-19/109-24/13436-БЛ від 17.06.2024, за №СЕ-19/109-24/13425-НЗПРАП від 17.09.2024 у розмірі 6892,76 гривень.

Речові докази по справі: вогнепальну зброю, 6,1- мм, гладкоствольний пістолет калібру 9 мм Р.А.К., яку упаковано у спецпакет WAR 1270737 із пломбою №L 87366481 CONTROL (квитанція №543), та 6 (шість) предметів пістолетних патронів центрального бою ударно-травматичної дії калібру 9 мм, упаковані у спецпакет №ICR0213687 із пломбою №L 87366330 CONTROL (квитанція №543), які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУ НП у Івано-Франківській області, знищити;

наркотичний засіб канабіс, кількість якого становить 1,2035 грама, упаковано у паперовий конверт із зазначенням на ньому 2049-Х, наркотичний засіб канабіс, кількість якого становить 11, 2851 грама, упаковано у паперовий конверт із зазначенням на ньому 2048-Х, який зберігається у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУ НП у Івано-Франківській області, знищити;

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2024 у виді арешту, з метою збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, накладеного на предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю із наявним маркуванням «CAL 9 мм MADE IN TORKIYE 92» із одним магазином до нього та 8 предметів, зовні схожих на патрони із маркуванням «Терен-3» 9 мм Р.А, а також поліетиленовий пакет прозорого кольору, із вмістом речовини зеленого кольору, які зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, до вирішення питання про долю речових доказів відповідно до КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1