Справа № 153/1645/24
Провадження №11-кп/801/189/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 10.08.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довжок Ямпільського району Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину шести років, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_10

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену 22 жовтня 2024 року між начальником Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником адвокатом ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000133.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 жовтня 2024 року покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку суду.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2024 року справа №153/1302/24 провадження 1-кс/153/261/24-к, справа №153/1302/24 провадження 1-кс/153/262/24-к скасовано.

Речові докази: колоди дерева породи «Ясен» у кількості 8 штук, зрізи з чотирьох пеньків дерев породи «Ясен» та «Дуб» - передати у власність держави в установленому КМ України порядку.

Речові докази: автомобіль марки «УАЗ 3303» д.н.з. НОМЕР_1 повернуто власнику ОСОБА_12 .

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію та конфісковано у власність держави речові докази - електричну пилку марки «Stihl» моделі «MSA 140 C» із металевою шиною та ланцюгом та двома акамуляторними батареями до даної пилки.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 34834 (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 88 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Роз`яснено ОСОБА_7 про необхідність виконання затвердженого пункту угоди, а саме - не пізніше 30 днів з дня набрання вироком законної сили, яким затверджено дану угоду, перерахувати на підтримку Збройних сил України на рахунок відкритий Національним банком України UA0992708 грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Роз`яснено ОСОБА_7 про необхідність виконання затвердженого пункту угоди, а саме - не пізніше 30 днів з дня набрання вироком законної сили, яким затверджено дану угоду, відшкодувати завдану шкоду у сумі 3213 гривень.

Роз`яснено сторонам, що, відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року в справі №153/1645/24 щодо ОСОБА_7 в частині застосування положень ст.75 KK України змінити, зменшивши іспитовий строк до 1 року, а також змінити вирок в частині речових доказів: ( яку викласти в такій редакції) автомобіль марки «УАЗ 3303» д.н.з. НОМЕР_1 , повернути власнику, ОСОБА_8 , або уповноваженій нею особі.

ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Ямпільського районного суду Вінницької області, від 22 жовтня 2024 року в справі № 153/1645/24, щодо ОСОБА_7 , в частині речових доказів, змінити, в цій частині вирок викласти в такій редакції: Речові докази: автомобіль марки «УАЗ 3303» д.н.з. НОМЕР_2 , повернути власнику, ОСОБА_8 , або уповноваженій нею особі.

ОСОБА_8 в судове засідання до Вінницького апеляційного суду не з`явився, просив розгляд справи прошу провести без його участі, апеляційну скаргу підтримує, просить задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який просив закрити апеляційне провадження, відмовити в задоволенні апеляційних скарг, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що слід закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

За змістом ч. 2 ст. 473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Відповідно ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених ст.394 цього Кодексу.

Зі змісту апеляційної скарги захисника видно, що захисник не погоджується із вироком суду першої інстанції в частині визначеного судом терміну іспитового строку, вважає іспитовий строк тривалістю 2 роки є надто суворим і таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 472 КПК в угоді про визнання винуватості визначаються, серед іншого, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

З журналу судового засідання від 22.10. 2024 року видно, що прокурор, обвинувачений та захисник просили суд затвердити угоду і призначити ОСОБА_7 покарання згідно з угодою про визнання винуватості.

При цьому відповідно до вимог ст. 474 КПК України суд, окрім іншого, з`ясував у обвинуваченого, чи розуміє він наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України, а також вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

З наявної в матеріалах провадження угоди про визнання винуватості видно, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.246 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

При цьому в цій угоді про визнання винуватості від 22.10.2024 року не було визначено конкретний термін іспитового строку, який необхідно було застосувати до ОСОБА_7 у випадку затвердження угоди, оскільки вирішення цього питання належить до дискреційних повноважень суду в межах, визначених ст. 75 КК України.

Таким чином, можливість визначення судом, у випадку затвердження угоди, тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, тобто на строк від одного до трьох років, з одного боку, та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст.394 КПК України, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди про визнання винуватості, з якими ОСОБА_7 добровільно погодився.

Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа №161/8590/19, провадження № 51-5646 км 19).

Судом першої інстанції затверджено угоду про визнання винуватості та призначено ОСОБА_7 узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням засудженого від його відбування з випробуванням у чіткій відповідності з умовами укладеної сторонами угоди.

Судове провадження проведено з дотриманням передбаченої ст.474 КПК України процедури.

Отже, оскільки визначення судом першої інстанції тривалості іспитового строку в межах, визначених ст.75 КК України, само по собі не може свідчити про призначення покарання більш суворого ніж узгоджено сторонами угоди, з урахуванням положень ст. 394 КПК України, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 246 КК України, за обставин зазначених в апеляційній скарзі захисника, а саме з підстав незгоди з визначеною судом першої інстанції тривалістю іспитового строку, в цьому випадку не може бути оскаржений стороною захисту.

При цьому, захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_8 оскаржують зазначений вирок суду першої інстанції в частині вирішення долі речових доказів.

Імперативне застереження у ст. 394 КПК України щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 473 КПК України.

Орім того, питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, яке відповідно до вимог п.п. 1, 3 ч. 9 ст. 100 КПК України не було вирішене під час ухвалення вироку, може бути вирішене в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості оцінити рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про долю речових доказів, оскільки законодавець вказав вичерпний перелік підстав, з яких може бути оскаржено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості (п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України).

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 523/13129/17 (провадження № 51-3421 км18), від 06.10.2023 у справі № 468/128/22 (провадження № 51-5999ск23).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слід закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 246 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

У х в а л и в :

Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 246 КК України.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3