ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1159/25
Провадження № 1-кп/210/436/25
У Х В А Л А

іменем України

10 березня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001342 від 30.11.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001342 від 30.11.2023 року.

У судовому засіданні 10.03.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб. Прокурор вказав, що ризики, які були встановлені раніше на даний час існують та не зменшилися, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам та не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Захисник заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, згідно якого зазначив що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має сім`ю, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , на утриманні має двох неповнолітніх дітей. Неповнолітній ОСОБА_7 спостерігається сімейним лікарем та лікарем неврологом з приводу епілепсії. Тяжкість висунутого обвинувачення, як підстава для обрання тримання під вартою і суворість можливого покарання відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України не можуть бути єдиною підставою для прийняття рішення про застосування або продовження строку тримання під вартою. У зв`язку з чим захисник просив змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на інший, не повз чим захисник просив змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а саме, домашній арешт.

ОСОБА_8 , також, заперечував щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки по його кримінальному провадженню є багато пом`якшуючих обставин, а саме, не повнолітні діти, а також те, що його син ОСОБА_7 з народження хворіє тяжким захворюванням епілепсія. Крім того, його мати є пенсіонером за віком, яка потребує постійного догляду, а саме обвинувачений є єдиним годувальником в сім`ї. Крім того, звертає увагу суду на те, що прокурор висуває надумані обвинувачення, які не підтверджуються фактами, а все кримінальне провадження ґрунтується на телефонних розмовах.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу суд враховує той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що само по собі містить ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Окрім того, суд враховує, що обвинувачений не працює, а тому не має засобів для існування, знаходячись на волі, тривалий час перебував у державному розшуку, тобто, в сукупності його поведінка дає підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та не перестали існувати.

Усі доводи захисника та обвинуваченого, зокрема наявність соціальних зв`язків, відсутність судимостей самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема ризиками, що наразі продовжують існувати: переховування від суду, вчинити інше кримінальне провадження.

Що стосується тверджень обвинуваченого щодо надуманого, на його думку, обвинувачення, яке не підтверджується жодними фактами, то суд звертає увагу, що прийняття обґрунтованого рішення з даного приводу за тієї сукупності доказів, що на даний час зібрані та досліджені в ході судового слідства, надання оцінки доказам, а також питання остаточної кваліфікації дій обвинуваченого можливе тільки під час винесення вироку в нарадчій кімнаті.

Відтак, стороною захисту не надано суду доказів на обґрунтування можливості зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Тому, оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, з урахуванням вищевикладеного та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає, що належну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити, залишивши попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовживши строк його дії до 60 днів,

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 08.05.2025 року включно.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України, а саме протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 12 березня 2025 року о 15:15 годині.

Суддя: ОСОБА_1