Справа № 553/4715/24
Провадження № 1-в/553/16/2025
У Х В А Л А

Іменем України

08.01.2025м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_4 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Полтавського р-ну Полтавської обл., громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про приведення вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 та визначення остаточної міри покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.04.2024,

в с т а н о в и в:

Начальник ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 вироку Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 та визначення остаточної міри покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.04.2024.

На обґрунтування подання вказав, що в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" відбуває покарання ОСОБА_5 , раніше судимий 22.12.2022 Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 22.01.2023 року.

16.06.2023 Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком від 22.12.2022 вважати остаточно засудженим до 5 років 5 місяців позбавлення волі. 01.11.2023 ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду вирішено вирок від 16.06.2023 в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України 120 годин громадських робіт, за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 виконувати самостійно. В іншій частині залишити без змін. Вирок набрав законної сили 01.11.2023.

По даній справі ОСОБА_5 засуджений 08.04.2024 Зіньківським районним судом Полтавської області за ст. 395 КК України до 1 року обмеження волі. Згідно ст. ст. 71, 72 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022, та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за зміненим 01.11.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023 більш суворим за цим вироком та призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 09.07.2024. 09.07.2024 року ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду вирок від 08.04.2024 змінено. Призначено за ст. 395 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, враховуючи вирок Зіньківського районного суду від 22.12.2022, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань до призначеного за цією ухвалою покарання та зміненим 01.11.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду вироком Зіньківського районного суду від 16.06.2023, засуджено до 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно. Зараховано у строк покарання період перебування ОСОБА_5 під вартою з 16.06.2023 по 09.07.2024 в порядку ст. 72 КК України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив розглянути подання за його відсутності.

Начальник ДУ «Полтавської виправної колонії (№64)» надав суду заяву з проханням розглянути матеріали подання за відсутності представника адміністрації «Полтавської виправної колонії (№64)»

Прокурор проти задоволення подання не заперечував, про що зазначив у заяві.

Відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, надані начальником ДУ «Полтавської виправної колонії (№64)», суд доходить висновку про таке.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком від 22.12.2022 остаточно засуджено до 5 років 5 місяців позбавлення волі. 01.11.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду вирок від 16.06.2023 в частині призначеного покарання ОСОБА_5 змінено. Призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт; за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 01.11.2023.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481,00 грн.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 21.10.2022, чим завдано матеріальної шкоди на суму 500,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 481,00 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2023 в частині призначення покарання ОСОБА_5 , наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

При цьому суд враховує, що на стадії виконання вироків суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України (перекваліфікації його дій), адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України не передбачено.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2023 в частині призначення покарання ОСОБА_5 .

При цьому, вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2023 в частині призначення покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

Вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.04.2024, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.07.2024 в частині призначення покарання, ОСОБА_5 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків, враховуючи вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань до призначеного за цією ухвалою покарання та зміненим 01.11.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду вироком Зіньківського районного суду від 16.06.2023, засуджено до 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.04.2024, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.07.2024 в частині призначення покарання ОСОБА_5 , за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків, враховуючи вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022, до покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань до призначеного за цією ухвалою покарання та зміненим 01.11.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду вироком Зіньківського районного суду від 16.06.2023, перевівши на підставі п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт у 15 днів позбавлення волі, до 5 років 14 днів позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.06.2023, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2023, за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосування ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.04.2024, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.07.2024, за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, враховуючи вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022, до покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу 850 грн, який виконувати самостійно, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, до призначеного за цією ухвалою покарання та зміненим 01.11.2023 ухвалою Полтавського апеляційного суду вироком Зіньківського районного суду від 16.06.2023, перевівши на підставі п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт у 15 днів позбавлення волі, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 - 5 років 14 днів позбавлення волі та штраф 850 грн, який виконувати самостійно.

Копію ухвали направити для виконання до державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Головуючий ОСОБА_1