Справа № 346/5040/24
Провадження № 1-в/346/469/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Коломийська

виправна колонія (№41)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, засудженого вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.03.2024 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України та остоточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.07.2024р. вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2024 року в частині призначення покарання змінено та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про звільнення від покарання та пом`якшення покарання, та просить, застосувати відносно нього закон №11068.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заяву, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, який заперечив щодо задоволення заяви, засудженого, який просить задовольнити вказану заяву, прокурора, яка вказала на відсутність підстав для задоволення такої заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.03.2024 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України і призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остоточно покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 16.05.2023 р. зарахувавши в строк відбування покарання, строк перебування під вартою до набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.07.2024р. вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України в частині призначення покарання змінено та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становить 2 684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення злочину (19.02.2023р.) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 06.03.2024 р., зміненого ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.07.2024р. в частині призначення покарання, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2 684 грн. (1342*2=2 684).

Водночас, вартість викраденого майна встановлена - 3497 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив 19.02.2023р. крадіжку на суму 3497 грн., то відповідальність за вчинене ним діяння не підпадає під дію ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна. Отже, підстави для звільнення від покарання відсутні, тому в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

На пiдставi наведеного, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про звільнення від покарання та пом`якшення покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 15 год. 45 хв. 18 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1