СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу «чоловіка, названного ім`ям ОСОБА_3 , діє через правовий статус людини, як бенефіціар та правомочний користувач» ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою, у якій просив повернути майно, вилучене 02 травня 2024 року під час обшуку у приміщенні, яке «займає мужчина ОСОБА_3 ».

У судове засідання заявник повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча повідомлявся про судовий розгляд належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст.7, 9 КПК України однією із засад кримінального провадження є законність. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України. Статтями 303, 304 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Окремо слідчий суддя звертає увагу на положення ст.22 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК України).

Так, слідчий суддя створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, однак заявник у судове засідання повторно не прибув, не довів свою позицію належними доказами. Крім того, зі змісту самої скарги неможливо встановити, який орган здійснює досудове розслідування, чи взагалі проводився обшук та вилучалось певне майно, а також не доведено незвернення сторони обвинувачення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, якщо обшук взагалі проводився.

Також окремо необхідно звернути увагу, що окрім як скарги у порядку ст.303 КПК України та конверту, у якому цю скаргу було направлено до суду, заявник інших доказів слідчому судді не надає.

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.169, 171, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5