Справа № 216/619/23
Провадження № 1-кп/177/64/24
У Х В А Л А

06.12.2024 Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 вивчивши клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

У Криворізькому районному суді Дніпропетровської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

04 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль Кіа Мagentis, 2008 року випуску, з VIN НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1998 см.куб., заборонивши користуватися, відчужувати та розпоряджатися вищевказаним автомобілем.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 є потерпілим у кримінальному провадженні, внаслідок вчиненого злочину йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 7 182 228,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., у зв`язку із чим було подано цивільний позов. Під час досудового розслідування ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року було скасовано ухвалу слідчого судді Центрально-Міською районного суду від 01 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні вимог клопотання про арешт майна та постановлено ухвалу, якою зокрема накладено арешт на автомобіль марки «КІА» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ключі від нього, який був вилучений в ході обшуку у ОСОБА_3 .

На час постановлення вищевказаної ухвали, автомобіль КІА, реєстраційний номер НОМЕР_2 належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте перебував у фактичному володінні ОСОБА_3 . З відповіді Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях вбачається, що транспортний засіб 17 січня 2023 року було перереєстровано з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , а в подальшому на ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_3 .

З урахуванням того, що виконати ухвалу про накладення арешту на автомобіль не має можливості, оскільки володілець автомобіля змінений, представник потерпілого просить накласти арешт на вищевказаний автомобіль, для забезпечення в подальшому виконання рішення в частині позову.

Суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання представнику потерпілого, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими обґрунтовується доводи клопотання.

Виходячи з цього, для арешту на майно особи необхідно встановити правову підставу для накладення такого арешту, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення (обґрунтована підозра), розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову.

Разом з цим, у клопотанні відсутні достатні докази, які вказують на належність майна, на яке просить накласти арешт представник потерпілого - обвинуваченому по кримінальному провадженню або особам, які в силу Закону повинні нести за нього цивільну відповідальність.

Зокрема, з відповіді Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях вбачається, що транспортний засіб автомобіль Кіа Мagentis, 2008 року випуску, з VIN НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1998 см.куб., 17 січня 2023 року було перереєстровано з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , 19 червня 2024 року з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

Між тим ОСОБА_7 під час досудового розслідування кримінального провадження було передано на відповідальне зберігання автомобіль Кіа Мagentis, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ключами від нього, VIN автомобіля не зазначено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року питання про арешт майна було вирішено щодо автомобіля Кіа Мagentis, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ключами від нього.

Таким чином, суду не надано доказів про те, що рухоме майно на яке представник потерпілого просить накласти арешт, за відсутності підтвердження його індивідуальних ознак як то VIN автомобіля, є тим майном, яким можливо забезпечити цивільний позов в рамках даного кримінального провадження.

До клопотання не додані підтверджуючі документи права власності на майно, яке має бути арештованим.

Також, суд зазначає, що заходи забезпечення кримінального провадження повинні бути співмірними із заявленою кваліфікацією дій. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення кримінального провадження, з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони власникам майна здійснювати певні дії.

В клопотанні не зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб, інтереси, яких можливо будуть порушені при вказаному арешті майна.

Враховуючи, що у клопотанні про арешт майна не конкретизовано ознаки майна, докази які б свідчили про необхідність у накладенні арешту саме на зазначений у клопотанні транспортний засіб суду не надані.

Частиною 3 статті 172 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню представнику потерпілого для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України, повернути представнику потерпілого та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали представником потерпілого для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1