ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9227/24 Суддя 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1445/24 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого 1 відділення СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001560 від 30 листопада 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. ст.114-1, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України з визначенням розміру застави, до 03 січня 2025 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001560 від 30 листопада 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1; ч.3 ст.332, ч.3 ст.27, ч.1 ст.366; ч.5 ст.27, ч.1 ст.114-1; ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, в якому ОСОБА_8 підозрюється у:

- перешкоджанні законної діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб;

- у підробленні офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа;

24 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. ст.114-1, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

25.10.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова підозрюваній обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.12.2024 року включно без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 20.11.2024 року строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, тобто до 03.01.2025 року.

25.11.2024 року до суду слідчий подав клопотання, погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 та продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 29.11.2024 року частково задоволено клопотанняслідчого. Продовжено строк застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,а також визначено заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 грн.

У разі внесення застави вирішено покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування); утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя припустився протиріч у своїх висновках, оскільки визнав доводи сторони обвинувачення слушними під час обрання 25.10.2024 року запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, встановивши наявні ризики, однак при вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу слідчим суддею ризик переховування ОСОБА_8 фактично вже був нівельований з посиланням лише на те, шо зі спливом місяця тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою будь-які слідчі дії із нею не проводились. Сторона обвинувачення в своєму клопотанні та безпосередньо під час судовою розгляду вказаного клопотання неодноразово акцентувала увагу на складність вказаного кримінального провадження, оскільки на сьогоднішній день у ньому вже 14 особам повідомлено про підозру, під час санкціонованих обшуків вилучено значний масив речей та документів, ретельний аналіз яких постійно триває.

Також, вказує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні було проінформовано суд про те, шо на теперішній час вже по 64 особам прийнято рішення про скасування статусу інваліда, які раніше були отримані особами у зв`язку з ухваленням вказаних рішень членами Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», до складу якої зокрема входила підозрювана ОСОБА_8 , при цьому стосовно інших осіб, які отримали статус інваліда також триває робота щодо перевірки законності отримання вищевказаного статусу. З метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення орган досудового розслідування повністю зацікавлений у проведенні необхідних слідчих дій, зокрема з особами, які можуть бути свідками та/або в подальшому за наявності на те правових підстав отримати інший правових статус, однак в свою чергу підозрювані, зокрема ОСОБА_8 , перебуваючи поза межами слідчого ізолятора можуть вчиняти дії, спрямовані на вплив на вказаних осіб, шо в свою чергу може бути перешкодою встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечували щодо задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В силу ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваної під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, втім вважав за необхідне при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу в межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України, - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700 гривень, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду у повному обсязі виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1; ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за які, зокрема передбачене покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 10.11.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0001560 від 30 листопада 2023 року продовжено до 3 місяців, тобто до 03.01.2025 року (включно).

Колегією суддів досліджено доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваної та, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження, об`єму висунутої підозри, необхідності виконання процесуальних дій, дійшла висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою у межах продовженого строку досудового розслідування.

Поряд з цим, враховуючи специфіку та зміст підозри, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що вона будучи лікарем-терапевтом (спеціалістом з медико-соціальної реабілітації) Міжрайонної Слобідської медико-соціальної комісії КЗОЗ «ОЦМСЕ», діючи за попередньою змовою з іншими членами МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» вчиняла дії, спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності ЗСУ та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом забезпечення надання кінцевих недостовірних документів особам про нібито проходження ними МСЕК та отримання за їх наслідком медичних документів для подальшого отримання особою статусу інваліда, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку як інкримінованих злочинів, так й самої особи підозрюваної.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставини, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1» ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,що свідчить про те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності збереження та дотримання основ національної безпеки України та який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того,ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегія суддів приймає до уваги особу підозрюваної яка має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судима, має на утриманні трьох дітей, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваною моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити їй дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Так, ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Зазначені обставини самі по собі можуть спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

За таких обставин колегія суддів вбачає продовження існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що ризики, передбачені п.п.2, 3, 5 ч. 1ст.177 КПК України органом досудового розслідування не доведені виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Як було встановлено звертаючись з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою органом досудового розсування було зазначено про те, що на теперішній час по 64 особам прийнято рішення про скасування статусу інваліда, які згідно підозри раніше були отримані особами у зв`язку з ухваленням вказаних рішень членами Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», до складу якої зокрема входила підозрювана ОСОБА_8 , при цьому стосовно інших осіб, які отримали статус інваліда також триває робота щодо перевірки законності отримання вищевказаного статусу.

Зазначене вказує на продовження існування ризику можливого впливу на свідків та великий обсяг слідчих та розшукових дій, а тому посилання суду щодо відсутності впродовж місяця слідчих дій з ОСОБА_8 є безпідставним та обумовленим складністю кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів, з урахуванням специфіки кримінальних правопорушень які інкриміновані підозрюваній вбачає продовження існування ризиків, передбачених п. 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Разом з цим, колегія суддів переконана, що висновки суду першої інстанції щодо можливості визначення підозрюваній ОСОБА_8 розміру застави є безпідставними, оскільки внаслідок суспільної небезпечності її дій є об`єктивні підстави вважати, що існують ризики, того, що підозрювана може переховуватись від суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також негативно вплине на дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, а також відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, що обумовлює скасування ухвали суду першої інстанції.

Таке рішення, на переконання колегії суддів, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить її належну процесуальну поведінку, зможе запобігти встановленим ризикам та буде належною мірою гарантування виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити. Ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого, погоджене прокурором - задовольнити.

Разом з тим, ч.11 ст.182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Отже, суд апеляційної інстанції роз`яснює, що згідно ч.11 ст.182 КПК України заставодавець не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про повернення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2024 року скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого 1 відділення СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 03 січня 2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4