Справа № 462/3360/21
провадження 1-в/462/226/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова у складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові подання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, пенсіонера, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 160 годин (сто шістдесяти) годин громадських робіт. Представник Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області звернулась до суду із клопотанням про звільнення від відбування призначеного покарання, у звязку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, обґрунтовуючи подане клопотання тим, що у відповідності до вимог ст. 80 КК України, з дна набрання чинності вироком суду від 11.08.2021 пройшло більше двох років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 , який вступив у законну силу та не був виконаний. Зазначає, що в ході виконання вироку суду від 11.08.2021 ОСОБА_6 було поставлено на облік 11.05.2022, останній за викликами уповноваженого з органу пробації жодного разу не з`явився. Вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_6 встановити не вдалось, внаслідок чого скеровувалось подання для проведення розшуку засудженого. Станом на час звернення із вказаним поданням до суду ОСОБА_6 не відбув призначеного йому покарання, з порядком та умовами відбування покарання не був ознайомлений. Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Відповідно до вимоги УІАП ГУ НП у Львівській області від 29.12.2023 засуджений ОСОБА_6 за час перебування на обліку нових злочинів не вчиняв. Згідно відомостей судової влади України щодо ОСОБА_7 немає даних про розгляд будь-яких кримінальних чи цивільних справ. Відповідно до інформації з ДПС щодо ОСОБА_6 інформація щодо джерел виплачених доходів в Державному реєстрі відсутня. Відомостей щодо ухилення засудженого від відбування покарання чи вчинення ним нових злочинів не встановлено, відтак перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, а тому представник Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області просить вирішити питання звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт засудженого ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу пробації ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені вимоги подання підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданні та просила його задоволити.

Засуджений ОСОБА_6 на виклик суду не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду подання, про причини своєї неявки суд не повідомив, оскільки у даному випадку неявка належним чином повідомлених учасників судового провадження не перешкоджає проведенню судового засідання, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання за відсутності засудженого.

Заслухавши у судовому засіданні також думку прокурора, яка підтримала подання, вивчивши матеріали подання та матеріали особової справи щодо ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що подання органу пробації підставне та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 25.03.2022.

Так, згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 25 березня 2022 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 змінено лише в частині цивільного позову, в частині призначеного покарання вирок суду залишено без змін.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. При цьому, обов`язковою умовою для такого звільнення є те, що засуджений у межах періоду, зазначеного у статті 80 КК України, не вчинить нового злочину.

Одним із видів покарання є громадські роботи (п.4 ч.1 ст.51 КК України), які у розумінні статті 56 КК України є особливою формою державного примусу, що застосовується судом від імені держави з урахуванням принципу необхідності і достатності до особи, винної у вчиненні злочину, та полягають у виконанні у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Особа визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного йому за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

В ході судового розгляду подання органу пробації щодо вирішення питання звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, відомостей щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.

Відомості про вчинення ОСОБА_6 будь-яких нових кримінальних правопорушень та притягнення його до кримінальної відповідальності суду не представлено.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 р.) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали подання, врахувавши думку прокурора, а також те, що вирок суду щодо засудженого ОСОБА_6 не був виконаний у повному обсязі протягом більше ніж двох років, а сам засуджений протягом цього строку не ухилявся від відбування покарання, та відсутні будь-які відомості, які б свідчили про вчинення ним нового кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про можливість та доцільність звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд

постановив:

подання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 462/3360/21.

Суддя ОСОБА_1