13 вересня 2024 року Єдиний унікальний № 501/3841/24 Провадження № 1-кп/501/263/24
УХВАЛА

закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду

11 вересня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справи 501/3841/24 провадження 1-кп/501/263/24

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що надійшов 10 вересня 2024 року від Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, номер кримінального провадження № 0000940 від 13 грудня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сташени Республіки Молдова громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, військовослужбовця військової служби призваного за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді механіка-водія взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,-

участь у справі приймали: прокурор (в РВКЗ) ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений (в РВКЗ) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин клопотання.

10 вересня 2024 року до Іллічівського міського суду Одеської області від Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, із затвердженим обвинувальним актом.

Кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судове засідання на підставі обвинувального акту, заявивши про відсутність перешкод, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі, про відсутність підстав про закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору та направлення його відповідному суду для визначення підсудності.

Також, 11 вересня 2024 року в підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 підтримано наявне в матеріалах справи клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді механік-водій взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного 07 квітня 2023 року самовільно залишив місце несення служби за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , (більш точна адреса не розголошується у зв`язку з воєнним станом введеним на території України) та ухилявся від проходження військової служби до 11 квітня 2024 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України:

?п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачений може переховуватися від суду, так як санкція, у разі визнання останнього винним та притягнення до кримінальної відповідальності, передбачає позбавлення волі від 5 до 10 років та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним дає підстави вважати, що останній може переховуватись від суду;

?п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачений може незаконно впливати на свідків, оскільки їх покази є визначальними у кримінальному енні. Разом з тим, з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на зазначених осіб, щоб ті утримались від спілкування з правоохоронними органами.

Крім того, станом на даний час свідки ще не допитані судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду.

Перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

?п. 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України може вчинити інше кримінальне праворушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належного виконання обвинуваченим обов`язків та запобігти зазначеним ризикам, тому вважає доцільним продовжити запобіжний захід строком на 60 діб без визначення застави.

Позиція учасників судового процесу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження запобіжних заходів підтримав та прохав його задовольнити з підстав зазначених в них.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував , проти продовження строку тримання під вартою зазначив, що хоче продовжувати нести службу в ЗСУ.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного.

Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні до клопотань докази вирішує наступне.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Враховуючи викладене, а також те, що в ході підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для закриття чи призупинення провадження, повернення обвинувального акту прокурору чи направлення його до відповідного суду для визначення підсудності, суд вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту, який проводити у відкритому судовому засіданні у залі суду з викликом сторін кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Суд вважає, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені частинами першою, другою, третьої, п`ятої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість кримінальних правопорушень, участь кожного з обвинувачених щодо їх вчинення, наявність соціальних зв`язків у обвинувачуваних та характеризуючі їх особу, дані стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним за для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При цьому обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Крім того, до суду не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ч. 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до суду на першу про те вимогу.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, оскільки обвинувачений усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились.

Окрім того наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу стороною захисту суду не надано.

Тому, доводи сторони захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, також вони є недостатніми для гарантування належної поведінки обвинуваченого, та підтверджують відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчій суддя, суд при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом за виключенням положень ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає за можливе, відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560.00 грн., та покласти на обвинуваченого, у разі звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Висновок суду.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суддя доходить висновку, про необхідність призначення справи до судового розгляду, також те що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави суду вважати про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим обвинуваченим слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 197, 205, 206, 309, 315, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, що надійшов 10 вересня 2024 року від Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, номер кримінального провадження № 0000940 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 грудня 2023 року відносно: ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України на 01 жовтня 2024 року о 12:00 годині.

Судовий розгляд здійснювати одноособово,у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників судового процесу.

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сташени Республіки Молдова громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, військовослужбовця військової служби призваного за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді механіка-водія взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб, тобто до 09 листопада 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) 00 гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

? не відлучатися із Одеської області без дозволу суду;

? повідомлятисуд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

? утримуватися від спілкування зі свідками;

? здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_3 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачуваного прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні за їх вимогою, а також виконувати в строк до 09 листопада 2024 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

Запобіжний захід у виді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачуваного після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю та обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, який буде належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Повний текст ухвали е проголошено 13 вересня 2024 року о 12.00 годині.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий