02 грудня 2024 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що 30.11.2024, близько 04:00 годин, військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у бліндажі розташованого поблизу с.Преображенка, Пологівського району, Запорізької області, у ході виниклої сварки, з автомату АК-74 здійснив постріли у бік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці. 30.11.2024 у період часу з 08:52 по 11:25 за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Преображенка, на відстані двох кілометрів від провулку Праці у бік с. Омельник, було проведено огляд місця події, а саме бліндажу, під час якого було виявлено та вилучено: дві гільзи калібру 5,45 мм; патрон калібру 5,45 мм; змив рбк та контроль; мобільний телефон моторола; патрон калібру 5,45 мм; гільзу калібру 5,45 мм; АК-74, заводський номер НОМЕР_2 з магазином; АК-74, заводський номер НОМЕР_3 ; АК-74, заводський номер НОМЕР_4 з магазином; АК-74, заводський номер НОМЕР_5 з магазином; патрони у кількості 30 штук з магазину АК-74 № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм; патрони у кількості 30 штук з магазину АК-74 № НОМЕР_4 , калібру 5,45 мм; патрони у кількості 28 штук з магазину АК-74 № НОМЕР_5 , калібру 5,45 мм.
Враховуючи, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, з метою збереження речових доказів, слідчий звернулася з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні.
Слідчий клопотання підтримала, про що надала відповідну заяву.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
30.11.2024 у період часу з 08:52 по 11:25 за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Преображенка, на відстані двох кілометрів від провулку Праці у бік с. Омельник, було проведено огляд місця події, а саме бліндажу, під час якого було виявлено та вилучено: речі та предмети, на які слідчий просить накласти арешт.
30.11.2024 слідчим винесено постанову про визнання вилучених під час проведення огляду місця події речей та предметів, речовими доказами.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на який посилається слідчий у своєму клопотанні, як на підставу для арешту майна, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та необхідність накладення арешту на вилучені речі та предмети, оскільки вони відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на: дві гільзи калібру 5,45 мм; патрон калібру 5,45 мм; змив рбк та контроль; мобільний телефон моторола; патрон калібру 5,45 мм; гільзу калібру 5,45 мм; АК-74, заводський номер НОМЕР_2 з магазином; АК-74, заводський номер НОМЕР_3 ; АК-74, заводський номер НОМЕР_4 з магазином; АК-74, заводський номер НОМЕР_5 з магазином; патрони у кількості 30 штук з магазину АК-74 № НОМЕР_2 , калібру 5,45 мм; патрони у кількості 30 штук з магазину АК-74 № НОМЕР_4 , калібру 5,45 мм; патрони у кількості 28 штук з магазину АК-74 № НОМЕР_5 , калібру 5,45 мм, які було вилучено у ході проведення огляду місця події 30.11.2024 (бліндажу) за адресою: Запорізька обл., Пологівський р-н., с. Преображенка, на відстані двох кілометрів від провулку Праці, у бік с. Омельник.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1