У Х В А Л А

26 серпня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000122 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, за фактом перевищення службового повноваження органом досудового розслідування та прокуратури Подільського району Одеської області та спричинення моральної шкоди ОСОБА_3

Вказував, що 24.07.24 він подав слідчому клопотання в якому просив визнати його потерпілим та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що його заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України, надати йому вмотивовану постанову про відмову у визнанні мене потерпілим.

Стверджував, що тривалий час він очікував відповіді та не подавав скарги враховуючи те, що в країні військовий стан, підпадають під обстріли міста Миколаїв та Одеса, а тому в роботі органи ДБР та пошти могли бути перебої. Але на теперішній час усі розумні строки прийняття рішення та його вручення мені пройшли.

Станом на 29.07.2024, на електронну адресу на поштову адресу він не отримав відповіді у встановлений законом строк.

Вважав, що відсутність відповідної постанови в строкі передбачені ст.220 КПК України, вказує на протиправну бездіяльність Другого СВ ТУ ДБР при розгляді його клопотання.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.220, 307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) визнати протиправною бездіяльність слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві при розгляді клопотання ОСОБА_3 від 24.07.2024 року про визнання ОСОБА_3 потерпілим та вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого такою, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 55 та ст. 220 КПК України; 2) зобов`язати слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 18.07.2024 року про вручення ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в порядку ч.2 ст. 55 КПК України.

В судвое засідання заявник не з`явився, у скарзі поросив провести судовий розгляд без його участі.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомив. Заперечення на скаргу не подав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Мотиви та висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду клопотання на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Пункт 17 ч.1 ст.3 КПК України передбачає, що слідчий службова особа, зокрема органу Бюро економічної безпеки України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, зокрема може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000122 від 14.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Згідно з ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Проте, до скарги не було додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що вказане клопттання, яка нібито було направлено на електронну пошту ТУ ДБР у м.Миколаєві була отримана адресатом.

Так, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

А відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

В той же час, слідчому судді заявником не надано повідомлення або підтвердження від адресата (ТУ ДБР у м.Миколаєві) про одержання ними клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000122 від 14.06.2024.

При цьому, враховуючи засаду змагальності, передбачену ст.22 КПК України, слідчий суддя критично оцінює скрін копію поштової скриньки, яка було додана заявником, оскільки з неї не вбачається, що вищевказана заява була доставлена.

На думку слідчого судді, тягар доказування обставин подання клопотання до органу досудового розслідування лежить на особі, що звертається до слідчого судді з відповідною скаргою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга заявника є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1