УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2024 року

м. Київ

справа № 183/1052/23

провадження № 51-1556 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року,

встановив:

За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 серпня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК), із урахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 68 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року, до покарання, призначеного цим вироком, і визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора - задоволено. Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 04 грудня 2022 року по день набрання вироком законної сили - 28 грудня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК, а саме у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Як установив місцевий суд, 04 грудня 2022 року о 15:48 ОСОБА_5 знаходився всередині приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 , повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до торгової вітрини та відкрито заволодів двома ковбасними виробами вартістю 152,68 грн та 141,46 грн, які належать ФОП « ОСОБА_6 ». У цей час діяння ОСОБА_5 були помічені продавцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які почали його наздоганяти, а ОСОБА_5 , розуміючи, що виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з метою уникнення відповідальності, з місця злочину намагався втекти, проте був затриманий продавцями цього магазину, у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежати від його волі.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити оскаржувані судові рішення та призначити ОСОБА_5 більш м`яке покарання. При цьому захисник вказує, що ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не надали жодної оцінки тяжким особистим обставинам, які виникли в родині його підзахисного, зокрема того, що мати винного є особою похилого віку, прикута до ліжка, потребує постійного догляду, його сестра зі своєю неповнолітньою дитиною перебували на його утриманні. Захисник звертає увагу на те, що, крім зазначеного, суди також не повною мірою врахували щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, викрадене майно одразу було повернуто власнику, предметом кримінального правопорушення була їжа.

На переконання захисника, призначення покарання у вигляді 6 років 9 місяців за викрадення двох палок ковбаси загальною вартістю 250,84 грн, які в той же день були повернуті її власнику є невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На думку сторони захисту вказані обставини слугували підставою для застосування судами ст. 69 КК при призначенні покарання ОСОБА_5 .

Мотиви Суду

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК у касаційній скарзі стороною захисту не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Як убачається з копій судових рішень, суди не порушили наведених законодавчих положень при виборі засудженому заходу примусу та порядку його відбування.

При цьому, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 місцевий суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно. Також, судом враховано предмет кримінального правопорушення, яким є продукти харчування, їх вартість, та думка представника потерпілого, яка в своїй заяві не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнав його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало у тому, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування своїми діями надавав допомогу (сприяв) правоохоронним органам у розкритті кримінального правопорушення, тобто встановленні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, виявленні причин та умов цього кримінального правопорушення (що підтверджується, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту

від 05 грудня 2022 року).

При призначенні покарання судом також враховано, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, у період іспитового строку вчинив закінчений замах на тяжкий злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Враховуючі зазначені вище обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_5 в даному випадку не можливе без її ізоляції від суспільства та зазначив про відсутність підстав для застосування правил статей 69, 75 КК.

Водночас, суд призначив покарання відповідно до положень ч. 3 ст. 68 КК.

Також, урахувавши конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, а також те, що ОСОБА_5 був засуджений 02 березня 2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, і звільнений на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, вчинив інше кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд правильно призначив ОСОБА_5 покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року до покарання, призначеного оскаржуваним вироком.

Із зазначеною позицією місцевого суду щодо виду та розміру призначеного покарання ОСОБА_5 погодився й апеляційний суд. Відповідно до змісту ухвали суду при перегляді вироку суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи щодо суворості покарання, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, навів переконливі мотиви, з яких він визнав їх неприйнятними і такими, що не є підставою для зміни вироку. При цьому, апеляційний суд зазначив, що при призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених КК, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу винного й призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги сторони захисту про наявність підстав для призначення ОСОБА_5 покарання з урахуванням ст. 69 КК нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК апеляційний суд визнав необґрунтованими, оскільки місцевим судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.

Крім того апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що підстав для призначення судом апеляційної інстанції ОСОБА_5 покарання з урахуванням ст. 69 КК, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК, під час апеляційного розгляду стороною захисту надано не було.

З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.

Обраний ОСОБА_5 захід примусу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через суворість, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Суд не вбачає.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими та не викликають сумнівів у їх правильності, а посилання сторони захисту на надмірну суворість призначеного покарання ОСОБА_5 є безпідставними.

Посилання захисника на правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 січня 2024 року у справі № 683/694/20 (провадження № 51-3591 кмо 23), не беруться Судом до уваги оскільки обставини кримінального провадження не є релевантними до обставин оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 28 грудня 2023 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3