Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5745/24
Провадження № 1-кп/279/628/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000224 від 22.08.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Іршанськ, Володар-Волинського

району, українець, громадянин України, одружений, з

середньою освітою, працює охоронцем Іршанського гірничого

збагачувального комплексу, раніше не судимий, не депутат, не

інвалід, на утриманні осіб не має, зареєстрований та проживає

за адресою:

АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

обвинувачується у тому, що влітку 2024 року точні дати та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік ТСЦ №1843, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , познайомився з невстановленою слідством особою, анкетні дані, які наразі невстановлені. Вході знайомства ОСОБА_4 вступив у попередню змову з невстановленою на даний час особою, з метою підробки офіційних

документів і замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи посвідчення водія. Розуміючи, що вказаний документ буде підробленим,

ОСОБА_4 невстановленій досудовим розслідуванням особі, надав необхідні дані, а саме: свої анкетні дані, власну фотокартку, цим самим заздалегідь обіцяв придбати підроблений документ. На виконання вказаної домовленості, невстановленою досудовим розслідуванням особою виготовлено підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 . Так у серпні 2024 року точної дати та часу встановити виявилось не можливим, останній отримав підроблене посвідчення водія на своє ім`я, за яке заплатив грошові кошти в розмірі 5 000 гривень.

Крім цього, 22.08.2024 року близько 10:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в сервісному центрі №1843 м. Коростень з посвідченням водія серія НОМЕР_1 видане на своє ім`я для його заміни достовірно розуміючи, що посвідчення є підробленим, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, надав працівникам сервісного центру №1843 незаконно отримане ним посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 08.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.08.2024 після перевірки за обліками МВС та Національної поліції України встановлений факт видачі вказаного посвідчення на ім`я іншої особи. Після чого, цього ж дня вказане посвідчення вилучено до Коростенського РУП. Відповідно до висновку експерта від 28.08.2024 №СЕ-19/106-24/12947-ДД бланк наданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане 08.07.2024 на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлений комбінованим способом з використанням термотрансферного та

термосублімаційного способів друку.

Своїми умисними діями, які виразилися у підроблені посвідчення, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4

обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальними правопорушеннями передбаченими ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також йому зрозуміло, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду. За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію:

- за ч.3 ст.358 КК України, як підроблення посвідчення, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

- ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч.3 та ч.4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, яке виражається у повному визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, негативному ставленні до скоєного, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України не встановлено.

Як особа працездатного віку ОСОБА_4 одружений, на утриманні осіб не має, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Згідно ст.12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення згідно ст.12 КК України, відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 одружений, на утриманні осіб не має, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий, відношення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у щирому каятті, визнанні винуватості, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч.3 ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних кримінальних правопорушень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено. Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не застосовувались. Підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу судом не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись 349, 371, 373, 374, 381-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за які призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік. Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 3029,12 грн..

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувати.

Речові докази по справі, а саме: - посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 , яке упаковано в спец.пакет №5761522, свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв та довідку яка видана територіальним сервісним центром МВС №1242, що упаковано в спец.пакет №CRI1100176, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

копія згідно з оригіналом