Справа № 309/4560/24
Провадження № 1-кп/309/289/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м Хуст кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2024 року № 0000464 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Хуст, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження Хустського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2024 року № 0000464 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення..

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно з ст. 22 даного Закону граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.02.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, у наразі достовірно невстановленої досудовим розслідуванням особи, з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, через державний кордон України поза пунктами пропуску.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, достовірно невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, у невстановлений час, але не пізніше 13.05.2024, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, залучила як співучасника вчинення цього злочину громадянина ОСОБА_4 , який у відповідності до відведеної йому злочинної ролі повинен був на транспортному засобі марки «MazdaЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , доставляти осіб, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України і яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, до квартирного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , поблизу відділення «Укрпошта» № НОМЕР_2 , з метою їх поселення до вказаного приміщення та очікування можливості для протиправного перетину зазначеними особами державного кордону України, а також злочинна роль ОСОБА_4 полягала у тому, що особи, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України, мали безпосередньо передавати відповідну грошову винагороду за організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України саме ОСОБА_4 .

Так, у різний період часу, але не пізніше 13.05.2024, достовірно невстановлена наразі органом досудового розслідування особа, яка діяла за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , у ході телефонної розмови із особами, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та особою, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_11 , досягла усної домовленості із вказаними особами щодо організації цією невстановленою наразі органом досудового розслідування особою незаконного переправлення їх через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошову винагороду в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США із кожної особи, які зазначені особи мали сплатити водію ( ОСОБА_12 ) під час руху у транспортному засобі, щоб останній, у подальшому, передав такі грошові кошти наразі достовірно невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка відповідно, повинна була розподілити зазначені грошові кошти між ОСОБА_4 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, як грошову винагороду за організацію та сприяння у протиправному переправленні через державний кордон України ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому надавши їм чіткі гарантії такого незаконного перетину державного кордону України та проінформувавши останніх щодо механізму й особливостей протиправного переправлення їх через державний кордон України, зокрема повідомивши їм про дату, місце і час їх прибуття для протиправного перетину державного кордону України.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими, на даний час, достовірно невстановленими досудовим розслідуванням особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 13.05.2024 року близько 13 години 00 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Mazda3», д.н.з. НОМЕР_1 , підібрав на об`їзній дорозі АДРЕСА_1 , осіб, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів), та забезпечив доставку останніх до квартирного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , поблизу відділення «Укрпошта» № НОМЕР_2 , з метою їх поселення до вказаного приміщення та очікування можливості для протиправного перетину зазначеними особами державного кордону України, при цьому, ОСОБА_4 на свою вимогу отримав від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошові кошти у загальному розмірі 30 000 доларів США, тобто по 10 000 доларів СІІІА з однієї особи, за організацію достовірно невстановленою досудовим розслідуванням особою та ОСОБА_4 незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України, при цьому, ОСОБА_12 надав вказаним особам поради та вказівки щодо їхнього протиправного переправлення через державний кордон України.

Указані дії ОСОБА_4 кваліфікованоза ч.3 ст.332 КК України сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

До обвинувального акту долучено угоду про визнання винуватості укладену 27.09.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. При призначенні покарання просить також врахувати, що ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні дав викривальні покази, які дозволили установити додаткові обставини, щодо інших осіб, причетних до кримінального правопорушення. Вказує, що є значний суспільний інтерес у затвердженні даної угоди. Сам ОСОБА_4 фактично вчинив пособництво, його участь є незначною, а його покази на досудовому розслідуванні, щодо причетності інших осіб до вчинення кримінальних правопорушень, є важливими. Просить також врахувати, що ОСОБА_4 зобов`язується перерахувати на ЗСУ 100 000 грн., що з огляду на ситуацію у державі має велике значення, а також що на вихованні та утриманні ОСОБА_14 , перебуває неповнолітня дитини, і обвинувачений є єдиними хто може по неї подбати, так як мати дитини наразі перебуває у СІЗО.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, у тому числій щодо обов`язку співпрацювати зі стороною обвинувачення та зобов`язання у двомісячний строк з дня затвердження угоди перерахувати для потреб ЗСУ кошти у сумі 100 000 грн, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_4 приписи ст,ст. 473, 474 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки така укладена в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Вбачається, що 27.09.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 КК України, обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (Розділи І-ІVугоди).

Також, сторонами узгоджено у п.5 угоди про визнання винуватості, обов`язки підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, а саме:

- зобов`язання ОСОБА_4 співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальному провадженні №0000199 від 26.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, та інших кримінальних провадженнях, пов`язаних із обставинами викладеними у обвинувальному акті які йому відомі: давати правдиві достовірні та повні показання щодо причетності інших осіб до вчинення злочину під час судового розгляду;

- зобов`язання ОСОБА_4 сумлінно співпрацювати зі стороною обвинувачення, органом досудового розслідування, а це означає, що він буде не лише правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, а й добровільно надавати всю відому інформацію у кримінальному провадженні №0000199 від 26.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також у всіх інших кримінальних провадженнях, пов`язаних із обставинами викладеними в обвинувальному акті і не вправі замовчувати відомі факти щодо вчинення кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті;

- ОСОБА_4 зобов`язується у строк до двох місяців з дня затвердження цієї угоди рішенням суду, яке вступить в законну силу, перерахувати для потреб Збройних Сил України через спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України Національного банку України грошові кошти у сумі 100 000.00 грн.

У цьому ж п.5 угоди про визнання винуватості зазначено, що ОСОБА_4 розуміє, що ці зобов`язання співпрацювати зі стороною обвинувачення продовжуються і після винесення вироку, а відмова від такої співпраці є порушенням даної угоди.

Судом також було роз`яснено ОСОБА_4 , що порушення зазначених у п.5 обов`язків може мати наслідком скасування вироку, яким затверджена угода, відповідно до ст. 476 КПК України.

Згідно п.6 угоди про визнання винуватості підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено. Судові витрати по справі відсутні. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Пунктом 7 угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки.На підставі ст. 75 КК України застосувати до нього звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст..ст.468-475 КПК України.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

За п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, як сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з ст..472 КПК України (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку та стягнення процесуальних витрат), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.

Таку угоду не може бути укладено у провадженні, в якому бере участь потерпілий, тобто щодо злочинів чи кримінальних проступків, внаслідок вчинення яких було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян, інтересам юридичних осіб, а також у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, незалежно від кола суб`єктів, яким завдано шкоди внаслідок вчинення таких злочинів.

В укладенні даної угоди згідно з ст.52 КПК України брав участь захисник.

Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення підозрюваному узгодженого сторонами виду та міри покарання.

Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При цьому щодо узгодженого сторонами угоди покарання суд зазначає наступне.

Так, сторони погодили в угоді, що при призначенні ОСОБА_4 покарання слід застосувати приписи ст. 69 КК України, призначивши його менше нижньої межі санкції ч.3 ст. 332 КК України.

В угоді наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, у тому числі шляхом надання викривальних показань щодо причетності інших осіб до вчинення цього кримінального правопорушення, а також враховано особу підозрюваного, який беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та готовність з боку останнього добровільно у строк до двох місяців з дня затвердження цієї угоди рішенням суду, яке вступить в законну силу, перерахувати для потреб Збройних Сил України через спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України Національного банку України грошові кошти у сумі 100 000.00 гри. Враховуючи наведене, з огляду на значний суспільний інтерес (що підтвердив у судовому засіданні прокурор, надавши відповідні роз`яснення, які суд не ставить під сумнів), в забезпеченні швидкого судового провадження, зважаючи на співпрацю підозрюваного ОСОБА_12 зі стороною обвинувачення, на думку суду застосування положення ст. 69 КК України та призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, у даному випадку не суперечить приписам ст. 69 КК України, є можливими та належним чином обґрунтованим, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В угоді також наведено обґрунтування можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків визначених ч.1 ст. 76 КК України.

Щодо застосування такого обов`язкового додаткового виду покарання передбаченого санкцією ч.3 ст. 332 КК України як конфіскація майна, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Приймаючи рішення про можливість призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна суд враховує роз`яснення, наведені в абзаці 3 пункту 19 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно яких, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

А отже суд приходить до висновку щодо не можливості застосовувати його відносно ОСОБА_4 .

При цьому в угоді про визнання винуватості також міститься посилання на приписи ст. 77 КК України, тобто така обставина також узгоджена сторонами угоди, і в судовому засіданні прокурор також підтвердив та погодився із зазначеним вище.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. А отже процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертадля проведення судовоїекспертизиу розмірі3029,12 грн, які підтверджені документально, підлягають стягненню із обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Окрім того, відповідно до приписів ст.ст. 96-1, 96-2 КК України слід застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, а саме: 200 банкнот номіналом по 100 доларів США, які були вилучені 13.05.2024 під час огляду місця події та упаковані у спецпакет НПУ СУ № PSP2027278, призначалися ОСОБА_4 та іншим особам, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, як винагорода за вчинене кримінальне правопорушення (п.2 ч.1 ст. 96-2 КК України).

Запобіжний захід у вигляді застави слід залишити в силі до вступу вироку у законну силу, а після набрання вироком законної сили заставу внесену ОСОБА_15 слід повернути заставодавцю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,8,9,30-33,110,314,369-371,373,374,376,473,475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27.09.2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2024 року № 0000464 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді застави до вступу вироку у законну силу залишити в силі, а після вступу вироку заставу у розмірі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, внесену ОСОБА_15 згідно квитанції № від 16.05.2024 року, повернути заставодавцю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи відео -, звукозапису №СЕ-19/107-24/8331-ВЗ від 02.08.2024у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок (одержувач ГУК у Закарпатській області, , рахунок UA0007493).

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору та мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , які поміщено до спеціального пакету НПУ СУ №PSP2027322, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути власнику ОСОБА_4 ;

- грошові кошти у загальній сумі 8990 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень, які упаковані у спецпакет НПУ СУ № PSP1185784, а саме: 17 банкнот номіналом 500 гривень, 2 банкноти номіналом 200 гривень, 1 банкнота номіналом 50 гривень, 2 банкноти номіналом 20 гривень, і які передані на відповідальне зберігання в РП АТ КБ «ПриватБанк» повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 ;

- грошові кошти у сумі 300 (триста) доларів США, які упаковані у спецпакет НПУ СУ №PSP1185783, а саме: 3 банкноти номіналом по 100 доларів США, і які передані на відповідальне зберігання в РП АТ КБ «ПриватБанк» повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 ;

- грошові кошти (імітаційній кошти) у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а саме: 100 банкнот номіналом по 100 доларів США, які упаковані у спецпакет НПУ СУ №PSP1185785, і які передані на відповідальне зберігання в РП АТ КБ «ПриватБанк» залишити при матеріалах кримінального провадження;

- книжку-записник білого кольору з чорновими рукописними записами; банківську картку «Monobank», на ім`я MykolaLavrynko, № НОМЕР_4 ; банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; пластиковий додаток до стартового пакету «Київстар»; флеш-накопичувач «Perfeo» на 4 GB; футляр чорного кольору, всередині якого наявний технічний прилад «RFDetector», К-68, разом з антеною, зарядним пристроєм та інструкцією, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 ;

- транспортний засіб марки «Mazda», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , повернути власнику ОСОБА_16 .

Арешт накладений на вказані речові докази згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2024 - скасувати відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, а саме: 200 банкнот номіналом по 100 доларів США, які були вилучені 13.05.2024 під час огляду місця події та упаковані у спецпакет НПУ СУ № PSP2027278, які примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1