30.07.2024
Справа № 331/4517/24
Провадження № 1-кс/331/1560/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан-Уде Бурятії, громадянина України, українця, РНОКПО: НОМЕР_1 неодруженого, офіційно непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше не судимого

за матеріалами кримінального провадження внесеного 13.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.-ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в клопотанні вказує на те, що громадянин України ОСОБА_6 будучи проросійськи налаштованою особою, який підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією, 06.03.2022 (час органом досудового розслідування не встановлено) перебуваючи за місцем свого фактичного проживання АДРЕСА_2 , діючи умисно, сформував власний злочинний умисел, направлений на публічне вираження своїх поглядів, використовуючи власний ноутбук марки «Lenovo» модель: IdeaPad 1 15AMN7 серійний номер MP2KTSLG та всесвітню мережу Інтернет, за допомогою особистої Інтернет сторінки (обліковий запис) у соціально-орієнтованому інформаційному ресурсі «Одноклассники» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 який зареєстрований під ім`ям: « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 доступ до інформації на якій не обмежується її власником, поширив матеріали у яких міститься глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, шляхом здійснення «репосту» на особистій сторінці у відкритий для перегляду іншими користувачами доступ, текст наступного змісту - мовою оригіналу: «Российский офицер: Чеченцы нациков по полной в расход пускают «На южном направлении продвигаемся без двухсотых. Практически всё побережье зачистили. С нами тут чеченцы все вежливые, счастливы, что за Россию воюют. Нациков по полной в расход пускают. На побережье действуем так: морпехи окружают населённый пункт, чеченцы заходят на зачистку, Росгвардия прикрывает их. Пленных украинцев очень много. Автозаки сутками курсируют. Тех, кто сами сдаются, грузят по автобусам и в фильтрационный отстой. После войны домой отпустят. Тех, которых в боях берут, через суд. Нациков нет все двухсотые».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 , маючи прямий злочинний умисел, направлений на цілеспрямоване та публічне вираження своїх поглядів, діючи умисно, повторно, використовуючи власний персональний ноутбук марки «Lenovo» модель: IdeaPad 1 15AMN7 серійний номер MP2KTSLG та доступ до всесвітньої мережі Інтернет, за допомогою особистої сторінки (облікового запису), зареєстрованої під ім`ям, мовою оригіналу « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 у соціальній мережі «Одноклассники» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив публічне поширення матеріалів шляхом здійснення «репосту» у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, а також виправдовування, визнання правомірною, окупації частини території України.

30.07.2024 направлено постанову про призначення захисника підозрюваному до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, та відповідно до доручення від 30.07.2024 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 призначено захисника.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

1. Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення №59/27/1360ві від 08.02.2024, з якого вбачається, що громадянин України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , використовує обліковий запис (акаунт) у соціально-орієнтованіи? мережі «Одноклассники» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під ім`ям « ОСОБА_7 », здійснює поширення деструктивних матеріалів антиукраїнського характеру, зокрема розміщення публікацій на підтримку дій зс рф та ріщень вищого керівництва рф, в яких містяться виправовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України та глорифікацією її учасників.

2. Протоколом огляду інформації сторінки (облікового запису) у соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники» від 22.02.2024, під час якого виявлено публікації (тексти та графічні зображення) від 06.03.2022, 13.03.2022, 03.08.2023, 03.08.2023 повторно, 01.01.2024, 01.01.2024 повторно, 03.01.2024, 04.01.2024, 20.01.2024, 24.01.2024, 28.01.2024, які були здійснені на сторінці за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під ім`ям « ОСОБА_7 ».

3. Висновком експерта НДЕКЦ МВС від 05.07.2024 № СЄ-19/108-24/5154-ЛД, з якого вбачається, що матеріали, систематично поширені громадянином України, мешканцем м. Вільнянськ- ОСОБА_6 , на сторінці за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під ім`ям « ОСОБА_7 », містять чіткі мовленнєві ознаки виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, виправдовування, визнання правомірною окупації частини території України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

4. Рапортом про самостійне виявлення кримінального правопорушення №59/14/5737нт від 09.07.2023, з якого вбачається, що в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000232 від 13.02.2024 встановлено наявність в діях громадянина України ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, а саме: виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, виправдовування, визнання правомірною окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, вчинені повторно.

5. Протоколом обшуку від 30.07.2024 під час проведення якого підтверджено факт здійснення ОСОБА_6 вказаної вище протиправної діяльності із використанням ноутбуку марки «Lenovo» модель: IdeaPad 1 15AMN7 серійний номер НОМЕР_2 та безпесереднього адміністрування ним сторінки « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3

6. Іншими зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження доказами в їх сукупності.

Підставою для обрання ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу, орган досудового розслідування вважає наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

- переховуватиметься від органу досудового розслідування: враховуючи, що ОСОБА_6 , вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 436-2 КК України, неодружений, враховуючи відсутність у нього стійких соціальних зв`язків в Україні, то існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні та наявний ризик виїзду останнього за кордон, на тимчасово окуповану територію України підконтрольну російської федерації або територію рф, де останній може мати сталі та міцні зв`язки із представниками окупаційної влади держави-агресора рф, враховуючи проросійські погляди останнього. Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Стримуючі фактори, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки до органу досудового розслідування та суду - відсутні;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: враховуючи, що ОСОБА_6 використовував особисту сторінку (обліковий запис) у соціальній мережі, логін та пароль до якої створював особисто, є підстави вважати, що при обранні ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, останній зможе видалити та знищити докази у вчиненні ним кримінального правопорушення, який йому інкриміновано;

- незаконно впливати на, свідків, у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), наявність ризику, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків підтверджується тим, що досудове розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 тільки розпочалось, та на теперішній час досудовим розслідуванням здійснюється збирання доказів та встановлення фізичних осіб, яким відомі або можуть бути відому обставини вчинення дій у яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру. Враховуючи, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу підозрюваного, обвинуваченого особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З огляду на вказане, з урахуванням, що досудове розслідування триває та стадія судового розгляду не почалась, - вважаю, що ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків, які наразі встановлюються та безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для них аспекті є реальним.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: зібрані в ході розслідування матеріали дають достатні підстави вважати, що громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може продовжувати свою протиправну поведінку, оскільки останній буде мати можливість надалі відкрито висловлювати презирливе ставлення до громадян України, поширювати ідеологію щодо виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Щодо обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України:

- ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, зокрема тяжкого злочину, що наразі підтверджується вагомими наявними доказами, зібраними під час досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 84 КПК України;

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє та не перешкоджає останньому перебувати у слідчому ізоляторі;

- у підозрюваного ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки;

- відсутність постійного місця роботи чи навчання.

Посилаючись на вищенаведені обставини, слідчий просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав зазначених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обрати йому будь-який більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, пояснив, що в скоєному кається, не розуміє як це сталось, він не має наміру тікати, вину визнає. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є особою поважного віку, пенсіонер, має постійне місце проживання, раніше не судимий, у скоєному розкаюється. Просив відмовити в обранні підозрюваному запобіжного заходу.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтоване клопотання та заперечення на клопотання, дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183,199 КПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України,тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.-ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що додані до клопотання матеріали (протокол огляду інформації сторінки (облікового запису) у соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники» від 22.02.2024, висновок експерта НДЕКЦ МВС від 05.07.2024 № СЄ-19/108-24/5154-ЛД, протокол обшуку від 30.07.2024 р.) свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у інкримінованого кримінального правопорушення.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Копії вказаних матеріалів додано до клопотання та досліджено у судовому засіданні.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

У клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, зокрема тяжкого злочину.

Разом з тим,слідчий суддя вважає недоведеним наявність ризиків передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (який, на думку слідчого, підтверджується тим, що ОСОБА_6 неодружений, враховуючи відсутність у нього стійких соціальних зв`язків в Україні, то існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні та наявний ризик виїзду останнього за кордон, на тимчасово окуповану територію України підконтрольну російської федерації або територію рф,) з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний є пенсіонером, має постійне місце проживання. Щодо ризику впливу на свідків чи потерпілого, слідчий суддя також вважає вказаний ризик недоведеним, оскільки доказів намагання впливу підозрюваного чи за його дорученням інших осіб на свідків до клопотання не додано.

При цьому, слідчий суддя вважає, що тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути виправдана очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Доказів того, що підозрюваний може покинути територію Запорізької області чи Україну, не надано.

Матеріалами доданими до клопотання підтверджується, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 потребує застосування до нього запобіжного заходу. Водночас слідчий суддя не погоджується із стороною обвинувачення в тому, що застосування до підозрюваного більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів, не буде здатним запобігти ризику вчинення ним кримінальних правопорушень.

Наведені вище фактичні дані у сукупності дають підстави для висновку про відсутність підстав для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, та про те, що доведеному ризику здатний запобігти запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваного.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведено, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання наведеному ризику, слідчий суддя доходить висновку що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження до ОСОБА_6 доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час досудового слідства.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_6 постійно проживає в будинку за адресою

АДРЕСА_2 обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 55, 63, 129 Конституції України, ст. ст. 131-132, 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: : АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.-ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, а саме до 27 вересня 2024 року, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися цілодобово з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 27 вересня 2024 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання даної ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1