Справа № 461/6246/24
Провадження № 1-кп/461/601/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо виправлення помилки в ухвалі Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2024 року у справі № 461/6246/24, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2024 року у справі №461/6246/24 застосовано до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тягинка Бериславського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, учня Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_4 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру, передбачені п.1,2 ч.2 ст.105 КК України, а саме: застереження, зокрема, роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_3 наслідки його протиправних дій, оголосити осуд неповнолітньому за ці дії; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: - в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 ; - заборонити відвідувати у вечірній час парки, кафе та інші розважальні заклади. Строк примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 встановити до досягнення ним повноліття, а саме до 12.12.2024. Речові докази: медичну документацію, а саме: виписки із медичної карти стаціонарного хворого та консультаційні висновки спеціаліста на 5 арк. та один DVD-R диск з КТ від 08.05.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто потерпілій ОСОБА_5 . велосипед марки «WILD CAT», сірого кольору повернуто неповнолітньому ОСОБА_3 . Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2024 року на велосипед марки «WILD CAT», сірого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_3 .

Однак в ухвалі суду помилково невірно зазначено, що ОСОБА_3 не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, а саме що йому не виповнилося 16 років та помилково зазначено невірні статті КПК України, так замість вірної статті 497 КПК України та ч.1 ст. 97 КК України, вказано невірно статті 498 КПК України та ч.2 ст. 97 КК України. Також замість вірного формулювання, що ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, помилково невірно зазначено, що ним скоєно «суспільно небезпечне діяння». Окрім цього, помилково в резолютивній частині ухвали не вказано «що судові витрати за проведення експертизи відносно за рахунок держави.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

Як вбачається з роз`яснень, наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11 зі змінами, суд вправі вирішувати питання щодо усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку, і не тягне погіршення становища засудженого.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, які мають технічний характер.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали суду слід виправити помилки, виключивши з мотивувальної частини ухвали суду невірно вказані статті 498 КПК України та ч.2 ст. 97 КК України, та замість них зазначити вірні положення передбачені статтями 497 КПК України та ч.1 ст. 97 КК України, а також виключити з мотивувальної частини твердження про те, що ОСОБА_3 не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, а саме що йому не виповнилося 16 років, оскільки ОСОБА_3 виповнилось 17 років на момент вчинення кримінального правопорушення. Також, всюди по тексту слід вваж ат и вірним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення», а не «суспільно небезпечне діяння», адже ОСОБА_3 досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність.

Також у резолютивній частині слід зазначити, що витрати за проведення експертизи слід покласти на державу, оскільки в мотивувальній частині вирішено питання щодо розподілу витрат за проведення експертизи, однак в резолютивній частині цього помилково не зазначено.

Суд вважає, що виправлення зазначених помилок в ухвалі суду, не змінить її, та не погіршить становище ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. 379 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Виправити помилки в ухвалі Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2024 року у справі № 461/6246/24 за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №60001592 від 13.05.2024 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 .

Виключити з мотивувальної частини посилання на статті 498 КПК України та ч.2 ст. 97 КК України, а саме: «Статтею 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу» та замість них ззаначити вірні положення передбачені статтями 497 КПК України та ч.1 ст. 97 КК України: «Статтею 497 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду. З підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують. Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Згідно з ч.1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу».

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання на ч.1 ст. 501 КПК України, а також абзац 17, 19 в яких зазначено про те, що ОСОБА_3 не досяг віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, а саме, що « Відповідно до ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.291 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_3 не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність».

Абзац 21 мотивувальної частини ухвали суду від 14.11.2024 року у справі № 461/6246/24 викласти в наступній редакції:

«Так, суд враховує, що ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, навчається у Державному навчальному закладі «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», за місцем навчання характеризується позитивно, не працює, перебуває на утриманні у матері».

Абзац 21 мотивувальної частини ухвали суду від 14.11.2024 року у справі № 461/6246/24 викласти в наступній редакції:

«Керуючись ст. ст. 284, 371, 372, 497 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд, -»

Доповнити резолютивну частину ухвали суду від 14.11.2024 року у справі № 461/6246/24 абзацом:

«Витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз №СЕ-19/114-24/10848-ІТ» від 04.07.2024 року, №СЕ-19/114-24/10846-ІТ» від 03.07.2024 року та №СЕ-19/114-24/10850-ІТ» від 27.05.2024 року в розмірі 11 359, 20 віднести за рахунок держави».

Ухвалу в іншій частині залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1