Справа №463/8263/24
Провадження №1-кс/463/6690/24
У Х В А Л А

06 вересня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої посадової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_4 від 19 серпня 2024 року та про зобов`язання до вчинення дій.

Скаргу мотивує тим, що ОСОБА_4 звернувся із письмовою заявою про кримінальне правопорушення від 19 серпня 2024 року до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові. Однак, після отримання повідомлення суб`єктом оскарження не було розпочате кримінальне провадження. Таким чином вважає, що бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, а тому просить скаргу задоволити.

До суду поступила заява адвоката ОСОБА_3 , у якій просить проводити розгляд такої за відсутності скаржника та його представника.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 звернувся із письмовою заявою від 19 серпня 2024 року до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник вказує, що в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за ч.4 ст.191, ч.1 ст.366, ч.4 ст.358 КК України слідством було подано клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 . Разом з тим, в ході розгляду вказаного клопотання слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність належними, допустимими та достатніми доказами наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 . У зв`язку із наведеним, ОСОБА_4 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення слідчим та прокурором.

Проаналізувавши відомості, зазначені у вказаній вище заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що фактично скаржник не погоджується із процесуальними діями і рішеннями слідчого та прокурора в межах триваючого на даний час досудового розслідування.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення, поданого у Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, приходжу до висновку про те, що таке не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність на даному етапі обставин, що можуть свідчити про вчиненнякримінального правопорушення.

В той же час, слідчий суддя роз`яснює, що необґрунтованість підозри та інші процесуальні порушення в ході досудового розслідування можуть бути підставою для звернення із скаргою до слідчого судді в порядку глави 26 КПК України.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що звернення скаржника в ТУ ДБР датоване 19 серпня 2024 року не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч.1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Беручи до уваги вказані вимоги КПК України та встановлені в судовому засіданні обставини в задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 214, 303-307, 309, 372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_4 датованої 19 серпня 2024 року.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1