Справа № 438/1560/24
Провадження № 1-кс/438/125/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2024 року м. Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт на майна, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 29 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000093 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України,

встановив:

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 29 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000093, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, а саме паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданий Бориславським MB ГУМВС України у Львівській області 10 квітня 2002 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що 29 серпня 2024 року о 15:43 до відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУ НІ у Львівській області надійшло повідомлення від дільничного офіцера поліції ОСОБА_6 про те, що у АДРЕСА_1 , близько 15:25 виявлено гр. ОСОБА_7 , який пред`явив паспорт громадянина України з явними ознаками підробки.

Відомості за даним фактом 29 серпня 2024 сектором дізнання внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 за ознаками кримінального проступку, передбаченого частини 4 статті 358 КК України.

29 серпня 2024 року в період часу з 16:03 по 16:53 проведено огляд місця події, а саме ділянки дороги, що у АДРЕСА_1 в ході проведення якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 добровільно, без будь якого тиску, видав працівникам поліції паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданий Бориславським MB ГУМВС України у Львівській області 10 квітня 2002 року, про що написав відповідну заяву.

Будучи опитаним, ОСОБА_7 повідомив, що він є раніше судимим за частиною 1 статті 309 КК України із призначеним йому покаранням у виді обмеження волі строком на три роки. Так, на початку березня 2024 року він перебував у АДРЕСА_3 . Поблизу даного будинку також розташована недобудована школа та він вирішив туди зайди. Увійшовши до недобудованого приміщення він пройшовся ним та звернув увагу, що на бетоні лежить якийсь документ, підійшовши ближче він підняв його та побачив, що це паспорт громадянина України. Розгорнувши даний паспорт він побачив, що у ньому наявне фото обличчя невідомого йому чоловіка та паспорт був виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорта - НОМЕР_1 . Від так, він вирішив взяти даний паспорт із собою, щоб в подальшому вклеїти туди своє фото та використовувати даний паспорт.

ОСОБА_7 зазначив, що оскільки йому відомо, що йому призначене покарання у виді обмеження волі строком 3 роки, а відбувати його він б ще не хотів, то він вирішив підробити вищевказаний знайдений ним паспорт громадянина України, щоб у подальшому будучи до прикладу зупиненим працівниками поліції - видати себе за іншу особу, та пред`явити підроблений ним паспорт, який він знайшов напередодні, а саме на початку березня 2024 року.

Для цього, напочатку серпня 2024 року він, перебуваючи за місцем свого проживання, відклеїв наявне у паспорті серії НОМЕР_1 фото особи чоловічої статі та вклеїв туди фото свого обличчя та носив із собою.

29 серпня 2024 року, після винесення відносно ОСОБА_7 постанови про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 175-1 КУпАП, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 він добровільно віддав дізнавачу сектору дізнання ВП №1 старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , у присутності двох понятих, без будь якого тиску.

29 серпня 2024 року паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 ,виданий Бориславським MB ГУМВС України у Львівській області 10 квітня 2002 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000093 від 29 серпня 2024 року.

З метою позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вилучене майно, яке є доказом кримінального правопорушення, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, проведення експертизи, виникла необхідність у накладенні арешту.

Враховуючи те, що у паспорті громадянина України, виданому на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданому Бориславським MB ГУМВС України у Львівській області містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони підпадають під ознаки речей, визначених у статті 98 КПК України.

У разі зволікання з накладенням арешту на дане майно, докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування у кримінальному провадженні.

До клопотання надана письмова заява ОСОБА_7 проте, що від добровільно віддав вказаний паспорт дізнавачу та у вирішенні питання накладення арешту на вказане майно покладається на розсуд суду.

У судове засідання дізнавач ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 не з`явилися, просили клопотання про арешт майна розглянути без їх участі, клопотання підтримують у повному обсязі.

Відповідно до статті 107 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування не здійснювалася.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із частиною 2 статті 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 вказаної статті арешт майна накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним статті 98 КПК України.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (стаття 98 КПК України).

Оскільки вказане майно відповідає вимогам статті 98 КПК України, дізнавачем доведені обставини, передбачені статтею 173 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідності його використання у ході досудового розслідування в якості речових доказів, клопотання про накладення арешту на майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 131, 132, 170- 173 КПК України,

постановив:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 29 серпня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000093 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2024 року, а саме паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданий Бориславським MB ГУМВС України у Львівській області 10 квітня 2002 року, заборонивши фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, окрім дізнавача в даному кримінальному провадженні для проведення слідчих дій.

Дізнавачу в кримінальному провадженні забезпечити зберігання арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_8