Справа № 367/5815/24
Провадження №1-кс/367/1176/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь клопотання про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2024 року до суду надійшло клопотання про зняття арешту з майна від ОСОБА_3 , відповідно до якого вона посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 24.06.2024р. накладено арешт на майно, в тому числі на автомобіль марки "Кіа Ria", державний номер НОМЕР_1 .

Розгляд клопотання відбувався без участі власника майна, власник майна не причетний до вчинення кримінального правопорушення, вона є потерпілою стороною, накладений арешт майна перешкоджає нормальній життєдіяльності в родині, а тому, з посиланням на норми Конституції України, ст. 100, 173,174 КПК України, просить частково скасувати арешт на майно на автомобіль "Kia Rio" з можливістю користування ним за призначенням, заборонивши знищення, перетворення, відчуження, та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Kia Rio".

Також просить зобов`язати слідчого, в провадження якого перебувають матеріали кримінального провадження повернути майно ОСОБА_3 без стягнення плати за зберігання на спеціальному майданчику та плати за транспортування до місця зберігання.

Учасники кримінального провадження до суду не з`явились, власник майна надав заяву про розгляд за її відсутності, прокурор надав заяву, в якій також просить розглядати клопотання за її відсутності, не заперечує в частині скасування арешту майна щодо його користування.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно частини 10 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно частини 1 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до частини 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п. 166 Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Пункт 168 Рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, які зокрема можуть бути у виді арешту майна.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчі судді зобов`язані, зокрема, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для застосування заходів забезпечення (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

Згідно до частини 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки існує потреба в подальшому застосуванні накладеного арешту, однак, як з огляду на позицію прокурора, так і враховуючи тривалий час відсутності можливості користуватися майном його власником, який не є підозрюваним, автомобіль "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 можуть бути передані власнику майна на відповідальне зберігання.

При цьому, зберігача майна - Надкреничну ОСОБА_4 слід попередити про недопустимість здійснення дій із відчуження, знищення, передачі автомобіля "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 в інше користування за будь - яких обставин без дозволу слідчого по справі.

В частині вимог про скасування арешту майна, то суд не знаходить правових підстав для їх задоволення, з огляду на те, що наразі це майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Щодо зобов`язання слідчого, в провадження якого перебувають матеріали кримінального провадження повернути майно ОСОБА_3 без стягнення плати за зберігання на спеціальному майданчику та плати за транспортування до місця зберігання, то дане питання не знаходиться в процесуальній компетенції слідчого судді, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 16, 100, 131, 132, 167, 168, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Передати власнику майна ОСОБА_3 арештоване згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2024 року майно автомобіль "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання у відповідності до статті 100 КПК України.

Заборонити власнику майна ОСОБА_3 здійснення дій із відчуження, знищення або передачі майна - автомобіля "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля "Kia Rio", державний номерний знак НОМЕР_1 в інше користування за будь-яких обставин без дозволу слідчого по справі.

В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала про скасування арешту майна підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1