Провадження № 11-сс/4823/526/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Свердловка Коропського району Чернігівської області, громадянину України, з базовою освітою, офіційно не працюючому, не одруженому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 січня 2025 року, з визначенням застави в 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 605 600 гривень.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваного та обставини вчинення кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Як альтернативний вид запобіжного заходу слідчий суддя визначив розмір застави, вказавши на те, що саме така сума в разі її внесення буде здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати, за результатами апеляційного розгляду відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Аргументує тим, що ухвала слідчого судді винесена незаконно та з грубим порушенням норм Кримінального Процесуального Кодексу України, так як у судовому засіданні були досліджені всі матеріали, які надали слідчий та прокурор і з них не вбачається обґрунтованості підозри та обґрунтування необхідності застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Звертає увагу, що судове рішення прийнято в неіснуючому кримінальному провадженні за №00000240 від 06.09.2023, в той час як відповідно до витягу з ЄРДР відомості були внесені та зареєстровані за номером, в якому сім нулів, а не всім як вказав слідчий суддя.

Саме в неіснуючому кримінальному провадженні з вісьма нулями слідчим було подане клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 . Затримання ОСОБА_6 та проведення обшуків також проводилось в цьому ж неіснуючому кримінальному провадженні, в номері якого вісім нулів, а не сім, як в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР.

На порушення вимог ст. 183, 194 та практики ЄСПЛ, правоохоронні органи не вказали жодного факту, який міг би довести, що підозрюваний може ухилитися від слідства, продовжить займатися злочинною діяльністю або своїми діями завадить досягненню завдань у кримінальному провадженні, не навели жодного доказу можливої неправомірної поведінки підозрюваного. Фактично, судове рішення щодо тримання ОСОБА_6 під вартою містить стандартний набір підстав без розгляду обґрунтованості та доцільності їх застосування, що вказує на порушення п. 1 ст. 5 ЄКПЛ.

Більш того, будучи вже затриманим, ОСОБА_6 під час обшуків добровільно знаходився біля слідчого, надав доступ до всіх кімнат та приміщень у квартирі та до гаражів, не намагався будь-яким чином чинити опір або перешкоджати в проведенні обшуку, не намагався у будь-який спосіб ухилитися від слідчих.

Отже, слідчим та прокурором у судовому засіданні взагалі не доведено фактів того, що ОСОБА_6 буде чинити будь-які перешкоди у проведенні досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухилятися від слідства та суду, знищувати або спотворювати докази, впливати на свідків тощо.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя, не врахувавши майнового та сімейного стану підозрюваного, залишивши поза увагою доводи сторони захисту, без будь-яких обґрунтувань, незаконно визначив суму застави, яка перевищує граничний розмір встановлений законодавцем у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Переконаний в тому, що на порушення норм чинного законодавства України слідчий суддя безпідставно умисно став на сторону правоохоронних органів, та в своїй ухвалі не навівши будь-яких обґрунтувань та не спростувавши доводи сторони захисту, прийняв рішення про необхідність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, з огляду на недоведеність обґрунтованості підозри та наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та суспільну небезпеку, зауважили, що слідчим суддею визначена розумна та справедлива сума застави, з урахуванням корисливої мети кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 від 06 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що не будучи зареєстрованим суб`єктом господарювання та не маючи ліцензії на здійснення діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці незаконно, з метою подальшого збуту придбав порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 1,1085 г. У подальшому, вказану речовину, незаконно зберігаючи при собі з метою подальшого збуту, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 09.09.2024 з метою збуту.

09.09.2024, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 14 год. 11 хв., ОСОБА_6 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , помістив психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 1,1085 г до зіп-пакетів, які приховав у гіпсових фігурках у формі «бюсту Давида». Після чого, зберігаючи її при собі, незаконно, з метою подальшого збуту, переніс вказану речовину до відділення №30 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 17, де о 14 год. 12 хв. поштовим відправленням №4629 незаконно збув ОСОБА_10 за грошові кошти у сумі 2 000 грн. порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 1,1085 г.

Продовжуючи злочину діяльність, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, незаконно, повторно, з метою подальшого збуту придбав порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0296 г. У подальшому, вказану речовину незаконно зберігаючи при собі з метою подальшого збуту, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 16.09.2024 з метою збуту.

16.09.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 16 год. 33 хв., ОСОБА_6 за вищевказаним місцем свого мешкання, помістив порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін до зіп-пакету і приховав її у гіпсовій фігурі у формі «бюсту Давида». Після чого, зберігаючи її при собі, незаконно, повторно, з метою подальшого збуту, переніс вказану речовину до відділення №30 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Льотна, 17, де о 16 годині 34 хвилині поштовим відправленням № 8092 незаконно, повторно, відправив невстановленій досудовим розслідуванням особі порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яка знаходилась у гіпсовій фігурі у формі «бюсту Давида».

У період часу з 18 год. 43 хв. по 18 год. 58 хв., 16.09.2024 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії огляду кореспонденції поштового відправлення № 8092 у приміщенні ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: м. Чернігів, вул. Прикордонників (Підводника Кітіцина), буд. 18 у фігурі у формі «бюсту Давида» виявлено зіп-пакет з порошкоподібною речовиною та вилучено зразок вказаної речовини, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0296 г, яку ОСОБА_6 незаконно, повторно пересилав з метою збуту.

У порядку ст. 615 КПК України 14 листопада 2024 року о 06 год. 42 хв. ОСОБА_6 був затриманий та в цей же день йому повідомлено про підозру у незаконному придбані з метою збуту, незаконному зберіганні з метою збуту, незаконному пересиланні з метою збуту та збуті психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін; незаконному придбані з метою збуту, незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному пересиланні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, вчиненому повторно.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку, як помилково вважає сторона захисту.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи вказують на обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про необхідність застосування запобіжного заходу.

Викладені апелянтом доводи щодо помилкового зазначення номеру кримінального провадження, за яким відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не свідчать про те, що вказані захисником слідчі дії та вирішення питання про застосування запобіжного заходу проведені в іншому кримінальному провадженні, а тим більше не впливають на законність ухваленого слідчим суддею рішення.

Зазначення в номері кримінального провадження однієї зайвої цифри є явною опискою, яку суд продублював з клопотання слідчого, та яка жодним чином не впливає на законність проведених слідчих та процесуальних дій, проведених в рамках даного кримінального провадження.

Більш того, всі процесуальній рішення, в тому числі й ухвала слідчого судді, а також матеріали проведених слідчих дій, про які вказує апелянт, містять як у мотивувальних, так і резолютивних частинах конкретні індивідуальні дані щодо особи підозрюваного перебігу проведених дій, обставин, які підлягають доказуванню в рамках проведення досудового розслідування, а тому зазначення в номері кримінального провадження однієї зайвої цифри жодним чином не впливає на підстави, з якими закон пов`язує вирішення питання про обрання або продовження запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, за найтяжче з яких передбачене покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду, здійснювати тиск на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Наявність місця проживання, міцність соціальних зв`язків, поведінка підозрюваного під час проведення обшуків та не вчинення дій, направлених на ухилення від працівників поліції на момент затримання, про які вказує захисник в апеляційній скарзі, не зможуть гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, адже саме за місцем проживання підозрюваний зберігав психотропну речовину, розфасовував в зіп-пакетики, після чого переносив на Нову пошту та робив відправлення.

Усі заявлені стороною обвинувачення ризики були обґрунтовані та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, їх наявність не спростована стороною захисту під час апеляційного розгляду ні доводами, ні доказами на їх підтвердження.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_6 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, з урахуванням особи підозрюваного, кількість епізодів злочинної діяльності, та процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту про те, що визначаючи розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя прийшов до невірного висновку про визначення її розміру в межах, що перевищують максимально визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У той же час, норма ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

При цьому, 13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відомостей про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, при цьому не працює та відсутні дані про отримання ним прибутку від будь-якого зареєстрованого чи не зареєстрованого виду діяльності.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на кількість психотропної речовини, у збуті якої підозрюється ОСОБА_6 , використані ним заходи конспірації, дані проведених обшуків, що в сукупності вказує на організовану ним діяльність, направлену на отримання прибутку саме в результаті незаконного збуту психотропної речовини.

На даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що розмір застави 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження. Визначений слідчим суддею розмір застави здатен досягти цієї мети та зможе запобігти підтвердженим ризикам та об`єктивно встановленим у кримінальному провадженні даним щодо кримінально карної діяльності ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави в повній мірі зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам, відповідає особі підозрюваного та обставинам інкрімінованих йому кримінальних правопорушень, а також сумі прибутку, яку він міг отримати від зайняття незаконною діяльністю.

Вказівка захисника про надмірність визначеного розміру застави не приймається до уваги, адже вжиті слідчим суддею обмеження до підозрюваного значною мірою виправдовують можливі наслідки для суспільства та окремих його громадян у разі звільнення ОСОБА_6 під заставу, втрата цієї суми буде суттєвою для підозрюваного та його родини, щоб утримати його від невиконання процесуальних обов"язків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13