ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/14011/23 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кам`янка Біляївського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимість якого відповідно до ст. 89 КК України погашена,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

При невстановлених обставинах, ОСОБА_7 , незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс та психотропну речовину - амфетамін, з метою подальшого збуту.

У подальшому, під час огляду місця події, 27.02.2023, у період часу з 16 годин 45 хвилин по 17 годину 05 хвилин, на ділянці місцевості, яка розташована біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , добровільно вказав на згорток в якому містилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, який він зберігав при собі з метою збуту та викинув побачивши співробітників поліції. Маса амфетаміну у речовині становить 0,334 г.

У подальшому, 27.02.2023, в період часу з 19 години до 19 годин 59 хвилин, на території Малиновського району в м. Одеса, під час оглядів місць подій, на ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_4 , на ділянці місцевості, біля будинку АДРЕСА_4 , на ділянці місцевості, біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 добровільно вказав на місця, де він залишив «закладки», з метою збуту, які в подальшому були вилучені працівникам поліції і які містили особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальноюмасою 2,45 г та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,623 г.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд оцінює як достовірні та такі, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Оскільки ОСОБА_7 , незаконно придбав, зберігав з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засоби та психотропну речовину, суд кваліфікує його дії за ч.2 ст.307 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_7 факту вчинення злочину, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочині, про що він, ОСОБА_7 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і той факт, що ОСОБА_7 послідовно, як на стадії досудового слідства так і в суді, надавав правдиві показання, добровільно повідомив правоохоронні органи про інші факти своєї протиправної діяльності, які до цього не були відомі працівникам поліції, заявив про готовність нести покарання за вчинений злочин.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 притягується вперше за вчинення кримінального правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, тому відповідно до ст. 66 ч.2 КК України, вважає за можливе визнати цю обставину як пом`якшуючу покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Крім того, суд при призначенні покарання враховує, що предметом незаконного обігу, були особливо небезпечний наркотичний засіб та психотропна речовина в невеликих розмірах та враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення без ознак повторності.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

За зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 307 ч.2 КК України, явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 307 КК України без призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, що передбачене в санкції цієї статті як обов`язкове.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність пом`якшуючих вину обставин і відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для звільнення обвинуваченого з під варти до набрання вироком законної сили, зазначених у ст.377 КПК України, судом не встановлено.

Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення, суд виходить з положень ст. 72 КК України, а саме відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання цілодобовий домашній арешт з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі за період з 26.05.2023 по 10.07.2023.

Крім того, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі у співвідношенні день за день, тому до строку відбування покарання ОСОБА_7 повинен бути зарахований строк його попереднього ув`язнення з дати взяття його під варту, а саме з 26.02.2024 до дати набрання вироком законної сили.

Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, витрати на залучення яких склали 6 418 гривень 52 копійки. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведених судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, на підставі якої, з застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 26.02.2024 до дня набрання вироком законної сили у співвідношенні день за день, та на підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання цілодобовий домашній арешт за період з 26.05.2023 по 10.07.2023 у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дати взяття ОСОБА_6 під варту, тобто з 26.02.2024.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 01.03.2023 про накладення арешту скасувати.

Речові докази:

- полімерний пакунок із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка знаходиться у сейф пакеті № PSP 1091057, зіп-пакет із речовиною рослинного походження, яку вилучено до сейф пакету № PSP 1091074, зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яку вилучено до сейф пакету № PSP 1091075, зіп-пакет із речовиною рослинного походження, яку вилучено до сейф пакету № PSP 1091076, зіп- пакет із речовиною рослинного походження, яку вилучено до сейф пакету № PSP 1091078, - знищити;

- мобільний телефон марки «Redmi 7 а», із сім картою «Водафон», НОМЕР_1 , яку поміщено до сейф пакету WAR 1271699, повернути ОСОБА_8 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 6 418 гривень 52 копійки.

На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження, за їх заявою, мають право отримати копію вироку у суді.

Головуючий ОСОБА_9