БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2482/24
Провадження № 1-кп/497/174/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.24 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000526 від 16.04.2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кілія, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, утримує дитину дружини від першого шлюбу, зареєстрований з адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призивом під час мобілізації на посаді номер обслуги взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_2 виданого органом 5139 від 06.12.2019 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-1Х, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено відповідно до Законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та діє по теперішній час.

ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді номер обслуги взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 17.10.2022 о 14 год. 00 хв., в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 12 год. 00 хв. 29.02.2024, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, - самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Він же, обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді номер обслуги взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 20.04.2024 о 20 год. 00 хв., в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 15 год. 00 хв. 25.04.2024, далі діючи з єдиним злочинним умислом направленим на ухилення від проходження військової служби, повторно.

28.04.2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від виконання обов`язків з військової служби по момент затримання співробітниками Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, тобто до 17 год. 40 хв. 11.09.2024, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

За вищевикладених обставин дії матроса ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Саме в такій редакції викладено формулювання обвинуваченння.

11.10.2024 року відкрито провадження за даним обвинувальним актом та призначено підготовче засідання на 16.10.2024 року об 11:00 годині (т.1 а.с.14), про що повідомлено учасників сторін кримінального провадження (т.1 а.с.14).

За результатами проведення підготовчого засідання ухвалою суду від 16.10.2024 року призначено судовий розгляд даного обвинувального акту на 15:00 годину 22.10.2024 року (т.1 а.с.63-67).

14.11.2024 року через систему електронний суд захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 надіслано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в порядку ст.401 ч.5 КК України та закриття провадження (т.1 а.с.130-132).

В обґрунтування клопотання захисник стверджує, що 01.03.2022 року ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби під час мобілізації на особливий період, та його було направлено до військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 року № 66 солдата резервіста ОСОБА_5 призначено на посаду номер обслуги взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п 4 ч. 1 ст. 24 Закону України № Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 01.03.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Військовослужбовець ОСОБА_5 достовірно знаючи про свої обов`язки, передбачені зазначеними вимогами діючого законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення.

17.10.2022 року військовослужбовець ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, за відсутності поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

29.02.2024, військовослужбовець ОСОБА_7 , добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 та продовжив проходження військової служби.

20.04.2024 військовослужбовець ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, за відсутності поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 11.09.2024 до моменту затримання співробітниками Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

За викладених обставин, захисник вважає, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення вперше, та йому це інкримінується як один епізод.

Під час розгляду обвинувального акту в суді ОСОБА_7 виявив намір щодо повернення до іншої військової частини та продовження військової служби.

Від командира військової частини НОМЕР_3 отримана письмова згода на продовження військової служби ОСОБА_5 на посаді «водій електрик відділення самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » сухопутних військ збройних сил України шпк « солдат» ВОС 709058А, тарифний розряд 5.

07.09.2024 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

З огляду на зазначене, захисник просить:

-звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України;

-кримінальне провадження ЄРДР №0000526 від 16 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України - закрити;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_3 невідкладно поновити ОСОБА_5 на військової службі;

-зобов`язати ОСОБА_5 не пізніше 72 годин з моменту звільнення прибути до військової частині НОМЕР_1 для проходження військової служби (т.1 а.с.130-132).

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою винуватість, надав покази з підстав вчиненого ним кримінального правопорушення.

17.10.2022 року залишев самовільно військову частину після повернення після виконання бойового завдання. 29.02.2024 року добровільного повернувся до військової частини, був направлений на військово-лікарську комісію, яку пройшов, та був визнаний обмежено придатним до військової служби (непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_2, установах, організаціях, навчальних закладах). Комісія вказала на те, що його, ОСОБА_5 не можливо залучати до несення служби зі зброєю.

З цим висновком 09.04.2024 року прибув до в/ч НОМЕР_1 , сказали очікувати за місцем проживаня наказ про переведення в іншу частину. За межами частини перебував з 20.04.2024 року до 25.04.2024 року.

Кримінального провадження з приводу СЗЧ не було.

Усно командир повідомив, що необхідно вибути до Херсону в зону бойових дій і там чекати на переведення.

28.04.2024 року покинув військову частину НОМЕР_1 та не перебував у її розташуванні, чекав рішення про переведення, так як юрист погрожував тюрьмою, і що він все для цього зробить.

11.09.2024 року був затриманий співробітниками Другого слідчого відділу ТУ ДБР.

Наразі усвідомлює, що безпідставно залишив військову частину, вину визнає цілком і беззаперечно, у вчиненому щиро кається.

Наполягав на задоволенні клопотання з тих підстав, що він має намір і надалі проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , та бажає добросовісно виконувати свій обов`язок перед державою Україна, стримуючи збройну агресію російської федерації.

Для цього щоразу повертався до військової частини, виконував вимоги командирів, та чеканав на наказ про переведення в зв`язку з отриманим висновком ВЛК.

Захисник клопотання обвинуваченого також підтримав, просив провадження закрити, обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності, врахувати суть пред`явленого обвинувачення та вважати, що обвинувачений вчинив одне кримінаьне правопорушення та повторність в даному випадку відсутня.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні 15.11.2024 року заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.5 ст.401 КК України яке складється з декількох епізодів кримінального правопорушення, тоді як від кримінальної відповідальності може бути звільненя особа, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення за статтями 407, 408 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 , присутній в судовому засіданні 05.12.2024 року - вважав за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності з урахуванням того, що обвинувачений свою провину визнав, щиро кається у вчиненому, бажає продовжити військову службу, наявність згоди командира військової частини.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, в тому числі до осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення та проходження військової служби під час дії військового стану» від 20.08.2024 N 3902-IX, який набрав чинності 07.09.2024 року, доповнено норму частини 5 статті 401 КК України, а саме визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями ч. 2 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ N 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ N 69/2022 Про загальну мобілізацію, яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 5 ст. 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації на підстві Указу Презедента України «Про мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року до в/ч НОМЕР_5 , з 02.03.2022 року зарахований на котлове забезпечення за каталогом продуктів «морська» до військової частини НОМЕР_1 (т.1 а.с.140,141-142, 143, 144).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2024 року №28-РС призначено матроса ОСОБА_5 , номером обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , ВРС -101533М, з 11.03.2024 року (т.1 а.с.145).

Наказом командира військової частини (по особову складу) НОМЕР_1 від 21.04.2024 року №41-РС відповідно до підпункту 14 пункту 116 Порядку про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України, які відсутні десять діб, до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про подальше проходження військової служби) аба набрання чинності рішенням суду про визнання безвісно відсутніми чи оголошення померлим,або до дня набрання законної сили вироку суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, звільнено з займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 22.04.2024 року матроса ОСОБА_5 , номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти (т.1 а.с.146).

Наказом командира військової частини (по особову складу) НОМЕР_1 від 25.04.2024 року №43-РС відповідно до підпункту 10 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України, які визнані військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено-придатним до військової служби, звільнено з займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 25 квітня 2024 року матроса ОСОБА_9 , колишнього номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти (т.1 а.с.147).

Згідно довідки (т.1 а.с.148) ІНФОРМАЦІЯ_8 Міністерства оборони України від 09.04.2024 року за №2857 слідує, що матром за призовом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в/ч НОМЕР_1 у Збройні Сили призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 у грудні 2022 року.Проведено медичний огляд ВЛК 09.04.2024 року.

Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_5 обмежено придатний до військової служби (непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_2, установах, організаціях, навчальних закладах). Не залучати до несення служби зі зброєю (т.1 а.с.148).

Перше службове розслідування за фактом повернення з самовільного залишення військової частини матроса ОСОБА_5 проведено у період з 11.03.2024 року по 14.03.2024 року (т.1 а.с.155-19)1 за результатами якого складено акт службового розслідування та на матроса ОСОБА_5 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного стату ЗСУ - «сувора догана» з уриманням грошового забезпечення з 17.10.2022 по 27.10.2022, з 29.11.2022 по 01.03.2024 року та поновлено з 01.03.2024 року (т.1 а.с.159-163).

Друге службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини матросом ОСОБА_5 проведено у період з 21.04.2024 року по 30.03.2024 року (такі дати зазначені в акті) (т.1 а.с.192-216) за результатами якого складено акт службового розслідування та на матроса ОСОБА_5 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного стату ЗСУ - «сувора догана» з уриманням грошового забезпечення з 20.04.2024 року по 24.04.2024 року та поновлено з дня повернення військовослужбовця 25.04.2024 року (т.1 а.с.198-203).

Третє службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини матросом ОСОБА_5 проведено у період з 07.05.2024 року по 07.05.2024 року (т.1 а.с.217-237) за результатами якого складено акт службового розслідування та на матроса ОСОБА_5 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «б» статті 48 Дисциплінарного стату ЗСУ - «неповна службова відповідальність» з невиплатою грошового забезпечення з 28.04.2024 року по дату повернення включно (т.1 а.с.222-226).

11.09.2024 року згідно протоколу затримання ОСОБА_5 затриманий у службовому кабінеті №303 Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві о 17:40 годині 11.09.2024 року (т.1 а.с.238-241).

Відповідно до вимоги УІАП ГУНП в Одеській області вх. №16-05-15116-24 від 19.04.2023 року ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст.ст.407, 408 КК України - не притягувався (т.1 а.с.149-150).

Згідно письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 від 13.11.2024 року слідує, що керівництво військової частини надає згоду та не заперечує про проходження військової служби ОСОБА_5 на вакантній посаді водій-електрик відділеня самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 оперативного командування «ІНФОРМАЦІЯ_9» сухопутних військ Збройних Сил України, шпк «солдат», ВОС-790058А, тарифний розряд 5 (т.1 а.с.132).

На підставі зазначеного, командування віськової частини НОМЕР_3 клопоче перед судом щодо прийняття позитивного рішення та оформлення відповідних документів про призначення військовослужбовця ОСОБА_10 на вищезазначену посаду.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заявив про готовність проходити військову службу та приймати участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у військовій частині НОМЕР_3 .

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Суд приймає до уваги надану письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 за №940/43235 від 13.11.2024 року, якою військова частина НОМЕР_3 у відповідності до ч.5 ст.401 КК України, надає письмову згоду на проходження військової служби ОСОБА_5 у вказаній військовій частині на посаді водій-електрик відділеня самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 оперативного командування «ІНФОРМАЦІЯ_9» сухопутних військ Збройних Сил України (т.1 а.с.132), що відповідає вимогам ст.401 ч.5 КК України.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд розцінює критично заперечення прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ч.5 ст.401 КК України в зв`язку з вчиненням декілька епізодів кримінального правопрушення за ч.5 ст.407 КК України.

Зокрема законом України від 20 серпня 2024 року № 3902-IX статтю 401 КК доповнено частиною п`ятою. Згідно приписів ч.5 ст. 401 КК особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже необхідна сукупність умов для застосування даної правової норми є: вчинення вперше злочину, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК; особа добровільно звернулась із таким клопотанням; командир чи начальник відповідного підрозділу письмово погодив це.

Суд зауважує, що законодавець вніс вказані зміни до закону про кримінальну відповідальність з метою надання можливості військовослужбовцям Збройних Сил України, за наявності певних умов, продовжити захист суверенітету і територіальної цілісності України від збройної агресії російської федерації, про що свідчить пояснювальна записка до законопроекту вказаного закону.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження та змісту обвинувального акту, ОСОБА_5 не з`являвся на службу без поважних причин тричі, між епізодами нез`явлення обвинуваченого на службу пройшов проміжок часу.

Усі три епізоди кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення кваліфікує за ч. 5 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд звертає увагу, що про повторність мова не йде.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Військова частина НОМЕР_3 у відповідності до ч.5 ст.401 КК України, надає письмову згоду №940/43235 від 13.11.2024 року на проходження військової служби ОСОБА_5 у вказаній військовій частині на посаді водій-електрик відділеня самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 оперативного командування «ІНФОРМАЦІЯ_9» сухопутних військ Збройних Сил України (т.1 а.с.132), що відповідає вимогам ст.401 ч.5 КК України.

Окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в категоричній формі висловив своє бажання щодо подальшого проходження військової служби, зазначивши, що бажає проходити військову службу у військовій частині.

Стосовно доводів прокурора про те, що ОСОБА_5 не можна вважати таким, що вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 КК, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вказаний принцип презумпції невинуватості закріплений і в ст. 17 КПК, а саме особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому, ч.5 ст.17 цього Кодексу визначає, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Зважаючи на те, що на даний час відсутні вироки, які набрали законної сили, щодо засудження ОСОБА_5 за ст. 407 або ст. 408 КК, тому обвинуваченого слід вважати таким, що вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене вказаними нормами КК.

Відповідно до ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного та враховуючи принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень ст.32 КК України, вказує нате, що сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність, разом з цим орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення не інкримінував ОСОБА_5 вчинення злочину як повторність, також такої ознаки не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Водночас, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий і відносно нього відсутні наявні обвинувальні вироки, які набули законної сили, щодо доведеності його винуватості за ст.ст.407, 408 КК України.

Суд приймає до уваги позицію прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 який вважав за можливе клопотання обвинуваченого задовольнити, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України - для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, за №0000526 від 04.10.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - закрити.

А відтак, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався за ст.ст.407, 408 КК України, виявив бажання повернутися на військову службу до військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби, наявна письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 на проходження ОСОБА_5 військової служби (письмова згода командира №940/43235 від 13.11.2024, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.401 КК України необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ст.407 ч.5 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно положення ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

А відтак, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ст.407 ч.5 КК України на підставі ст.401 ч.5 КК України підлягає задоволенню.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеса від 12.09.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень зі строком дії до 01.11.2024 року (т.1 а.с.28-31).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16.10.2024 року обрано овинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 14.12.2024 року. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120.00 гривень (т.1 а.с.63-67).

Застава обвинуваченим не була внесена.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності слід скасувати, та негайно звільнити його з-під варти у залі суду.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.401 ч.5, 407 ч.5КК України, ст.ст.284-286, 288 ч.3 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України - для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000526 від 04.10.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - закрити.

Зобов`язати ОСОБА_5 невідкладно, але непізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України: АДРЕСА_3 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 , тел: 64-59000 - для продовження військової служби.

Зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України після набрання ухвали законної сили невідкладно забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_5 .

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 повідомити Болградський районний суд Одеської області на ел.адресу: та Білгород-Дністровську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону на ел.адресу: про прийняття ОСОБА_5 для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_3 Міністерства оборони України.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, що застосовані на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 16.10.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 забезпечити доставку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у військову частину НОМЕР_3 Міністерства оборони України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя ОСОБА_1