Провадження №1-кп/522/2104/24
УХВАЛА

Іменем України

10 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в обвинувальних актах у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 0000211 від 06.04.2023 року, та за № 0000695 від 25.05.2023 року, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зелене Кельменецького р-ну Чернівецької області, громадянки України, не працевлаштованої, з середньою освітою, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч.4, 369 ч.3 КК України,

учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

потерпілий - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 0000211 від 06.04.2023 року, та за № 0000695 від 25.05.2023 року відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч.4, 369 ч.3 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 . Клопотання мотивував тим, що відносно обвинуваченої існують ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п. 1,3,5 КПК України, оскільки ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Потерпілий підтримали позицію прокурора.

Захисник заперечував проти продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена підтримала свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2024 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні на строк до 13 травня 2024 року та встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п.п.1, 3 КПК України, а саме те, що обвинувачена може переховуватися від суду та намагатися незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань.

15 серпня 2024 року Приморським районним судом м. Одеси стосовно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 жовтня 2024 року та визначено розмір застави у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Суд вважає необхідним зазначити, що ризики щодо обвинуваченої, які були обґрунтовані в минулих ухвалах суду, продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєні тяжких злочинів, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років та розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винуватою, може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім цього, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт вчинення інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, окрім іншого, підтверджується також свідченнями свідків. Вказаних осіб не було допитано у судовому засіданні, а тому, усвідомлюючи зазначений факт, обвинувачена може мати намір впливати на них, що вказує на наявність ризику, передбаченого ст.177 ч.1 п.3 КПК України.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей.

Враховуючи обставини, що беруться до уваги при продовженні запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 не має сталих соціальних зв`язків, вона не заміжня, утриманців немає, раніше не судима. Крім того, раніше обвинувачена порушувала умови домашнього арешту, у зв`язку з чим була оголошена у розшук.

3 огляду на наведене, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 , відсутність у неї міцних соціальних зв?язків, постійного джерела доходу, попередні порушення умов домашнього арешту, суд вважає переконливими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду чи незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю, та обумовлюють продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченої у виді тримання під вартою.

Суд не вважає слушними посилання адвоката на можливість обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на тяжкість скоєного злочину та того, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не мешкає і раніше порушувала умови домашнього арешту. При цьому, у світлі інкримінованих обставин справи, суд не вважає вказані стороною захисту обставини настільки переконливими, що вони могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показань.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також, слід зазначити, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування останнім від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження та не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно статті 182 ч.4 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положеннями ст. 182 ч.5 п.2 КПК України визначено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, буде визначення застави у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 182, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч.4, 369 ч.3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 9 грудня 2024 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинувачену, справа № 522/13915/23, провадження по справі № 1-кп/522/2104/24.

Обвинувачена звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити обвинувачену ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків після внесення застави, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі Апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1