Справа № 603/714/24
Провадження № 1-кп/603/63/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000200 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2024 року,

про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, в силу ст. 89 КК не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участі:

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2024 року у ОСОБА_3 , під час перебування в житловому будинку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин та в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , виник злочинний намір спрямований на завдання йому удару.

Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, 19.11.2024 року приблизно о 15 год 50 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин та в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , умисно наніс один удар кулаком правої руки по щоці з лівої сторони ОСОБА_5 , чим завдав фізичного болю.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю, з обставинами, наведеними в обвинувальному акті погодився повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, що 19.11.2024 року приблизно о 15 год 50 хв між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого він наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки по щоці з лівої сторони. За скоєне попросив у потерпілого вибачення.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим та просить закрити відносно нього кримінальне провадження.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що розуміє, що звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням не є реабілітуючою підставою закриття провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку з примиренням, де вказав, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має та просить його звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо заявленого потерпілим та обвинуваченим клопотань про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який вважає, що примирення потерпілого з обвинуваченим є підставою для закриття кримінального провадження, потерпілого, який не заперечував відносно звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття щодо обвинуваченого кримінального провадження, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 12 КК України діяння вчинене ОСОБА_3 , кваліфікується як кримінальний проступок.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, у вчиненому повністю визнав себе винним, щиро покаявся та примирився з потерпілим.

Також, як убачається із поданої заяви, ОСОБА_5 примирився з ОСОБА_3 , будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до нього не має.

Стаття 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, за наявності, передбачених у ст. 46 КК України, обставин звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, оскільки ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, який не є корупційним злочином, щиро розкаявся у вчиненому, примирився з потерпілим, матеріальна та моральна шкоди потерпілому не завдані, потерпілий не заперечує щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КК України, а тому суд вважає, що наявні всі умови та підстави, передбачені кримінальним законом, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КК України на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44, 46 КК України, ст. ст. 284, 286, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000200 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_1