Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6951/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/848/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 16 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №296/6951/16-к, за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2016 року затверджено Угоду від 16.12.2016 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 про визнання винуватості за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, та призначено узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

На підставі ст.75, ч.1 ст.76, ст.77 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням терміном 3 роки. Зобов`язано засудженого ОСОБА_9 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Конфіскацію майна ОСОБА_9 - не застосовувати.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили у виді цілодобового домашнього арешту залишено в силі.

11.09.2024 року обвинувачений ОСОБА_8 та його адвокат ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2016 року, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вказаного вироку суду.

В обгрунтування клопотання зазначено, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 є незаконним, оскільки в ньому зазначено прізвище ОСОБА_8 як особи причетної до вчинення злочину, що є порушенням презумпції невинуватості, враховуючи відсутність судового рішення відносно ОСОБА_8 , справа відносно якого зараз перебуває на розгляді в суді.

Заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання зазначеного клопотання, думку прокурора в заперечення вказаного клопотання, перевіривши доводи клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За змістом ч.1 ст. 117 КПК України процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням зацікавленої сторони, якщо він пропущений з поважних причин.

Вирішення питання про поновлення цього строку залежить від того, чи визнає суд причини пропуску строку поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

З матеріалів провадження вбачається, що в судовому засіданні 16.12.2016 року під час проголошення оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 були присутні. У резолютивній частині вироку зазначено порядок та строк оскарження даного вироку суду.

Під час апеляційного розгляду вказані обставини захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтвердили.

Проте, протягом строку апеляційного останні не скористалися своїм правом на апеляційне оскарження та апеляційні скарги не подавали.

За цей час згідно розпорядження Корольовського районного суду м. Житомира від 18.01.2017 року вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 16.12.2016 щодо ОСОБА_9 набрав законної сили 17.01.2017 року (а.п.195, т.1).

Більш того, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 09.01.2020 засудженого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком цього ж суду від 16.12.2016 року.

Посилання апелянтів на те, що вони не мали можливості своєчасно оскаржити вказаний вирок суду, оскільки їм не була вручена його копія, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Отже, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 були присутні під час проголошення вироку, що підтвердили в апеляційному суді, та мали право отримати копію вироку звернувшись з відповідною заявою до суду, оскільки вирок було ухвалено відносно іншої особи. Проте таким правом вони не скаристалися.

Більш того, в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 16.12.2016 року захисник та ОСОБА_8 не навели жодних поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Крім того, 03.01.2024 року захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , як зазначено в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку суду, під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст.368 КК України, зверталися до суду першої інстанції з клопотанням про відвід головуючого-судді ОСОБА_1 . саме з підстав розгляду ним кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , що свідчить про те, що навіцть станом на 03.01.2024 їм було відомо про вирок суду першої інстанції від 16.12.2016 щодо ОСОБА_9 .

Проте, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного вироку захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 звернулися до апеляційного суду лише 08.09.2024 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені захисником та ОСОБА_8 під час судового засідання в апеляційному суді причини пропуску строку апеляційного оскарження вироку суду не можна визнати поважними, а тому вказане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке взагалі не має посилання на причини пропуску вказаного строку, не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не є переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Устименко проти України). Отже, ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки, оскільки вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання. Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією. Під такими законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання права звернення до суду.

Кримінальним процесуальним законом не передбачена під час розгляду клопотання про поновлення строку на оскарження можливість перевірки доводів апелянта щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення.

Відповідно п.4 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підставі викладеного апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 підлягає поверненню.

Керуючись п.4 ч.3 ст.399 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 16.12.2016 щодо ОСОБА_9 , яким затверджено Угоду від 16.12.2016 між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 про визнання винуватості за ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :