УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 Справа №607/251/16-к Провадження №1-в/607/367/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення судового рішення у відповідність до чинного законодавства стосовно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із неповною середньою освітою, безробітного, інваліда 3 групи, засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , представника Тернопільського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Тернопільський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із поданням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2022, згідно якого ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначено, що набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_3 діянь, передбачених ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України (за епізодами від 16 лютого 2017 року, 21 березня 2017 року, 22 липня 2017 року, 23 липня 2017 року, 05 березня 2018 року, 07 квітня 2018 року).

Представник Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області у судовому засіданні подання підтримав.

У судовому засіданні прокурор не заперечила проти задоволення подання та звільнення засудженого від призначеного покарання в частині його засудження за ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185 КК України та за ч.2 ст. 185 КК України (за епізодами від 16 лютого 2017 року, 21 березня 2017 року, 22 липня 2017 року, 23 липня 2017 року, 05 березня 2018 року, 07 квітня 2018 року), в решті вирок залишити без змін.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1.01.2015 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1218 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1.01.2017 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1544 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1762 грн.

Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 9.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1218 грн, 1544 грн. та 1762 грн., відповідно.

З викладеного вбачається, що втратила чинність норма закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а саме розмір крадіжки 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 121,8 грн., 154,4 грн. та 176,2 грн. відповідно, яка діяла до 09.08.2024.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна становить: 1 133,04 грн., тобто, ця сума є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 1 218 грн.; 652, 31 грн., 1 425 грн., 341,8 грн., 365, 83 грн., тобто, ці суми є меншими за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 1 544 грн.; 830 грн., 908, 8 грн., тобто, ці суми є меншими за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 1 762 грн., то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, засудженого ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного судом покарання за вироком суду в частині засудження за ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України (за епізодами від 16 лютого 2017 року, 21 березня 2017 року, 22 липня 2017 року, 23 липня 2017 року, 05 березня 2018 року, 07 квітня 2018 року).

В той же час, ОСОБА_3 слід вважати таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2022, за ч.2 ст.309 та ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 06 березня 2018 року), та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

- ч.2 ст.309 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 06 березня 2018 року) 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі викладеного, керуючись ст.5, 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання Тернопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2022 за ч.2 ст. 15-ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України (за епізодами від 16 лютого 2017 року, 21 березня 2017 року, 22 липня 2017 року, 23 липня 2017 року, 05 березня 2018 року, 07 квітня 2018 року) - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із неповною середньою освітою, безробітного, інваліда 3 групи, таким, що засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2022, за ч.2 ст.309 та ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 06 березня 2018 року), та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

- ч.2 ст.309 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 06 березня 2018 року) 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1