Справа № 454/4113/23
У Х В А Л А

05.08.2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому засіданні в місті Сокалі клопотання адвоката ОСОБА_3 про призначення судового засідання в режимі відеоконференції у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області

в с т а н о в и в:

В провадженні Сокальського районного суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 надала клопотання про призначення судового засідання 05.08.2024 року у даній справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу "Система захищеного відеоконференцзвязку з судом».

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи та враховуючи наявність відповідного клопотання сторони суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Згідно ч.7 статті у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

Клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції надійшло до суду 05.08.2024 року (хоча сформовано в системі «Електронний суд» 02.08.2024р. проте о 17.05год) а судове засідання призначено на 02.08.2024 року о 10.45год., тобто з порушенням вимог ст.212 ЦПК України.

Згідно з ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Зі змісту ст.212 Цивільно процесуального кодексу України слідує, що необхідність проведення судового засідання у режимі відеоконференції визначається судом, що розглядає справу, що є його правом, а не обов`язком.

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції законодавчо не встановлені. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з урахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень залучених спеціалістів чи інших учасників процесу, які за станом здоров`я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов`язковою.

У клопотанні про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник скаржника адвокат ОСОБА_3 посилається на територіальну віддаленість м.Одеси від розташування Сокальського районного суду Львівської області, однак жодних доказів перебування ОСОБА_4 у м.Одеса не надано, а в заяві адреса скаржника зазначено м.Великі Мости, Львівської області, що надасть можливість прибути скаржнику в судове засідання.

Таким чином в поданому клопотанні представник скаржника лише заявляє бажання брати участь по даній цивільній справі в режимі відеоконференції.

Враховуючи введений воєнний стан в Україні та велике навантаження суду на думку суду призначення судового засідання у режимі відеоконференції повинно здійснюватись у виключних випадках, коли за об`єктивних причин учасник процесу не може брати участь у засіданні, а його участь є необхідною для встановлення всіх обставин справи.

Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи, серед яких зокрема можливість подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Звертаю увагу також, що чинним законодавством передбачена можливість подавати письмові докази учасникам справи в електронних копіях (шляхом їх надіслання на офіційну електронну адресу суду), за допомогою підсистеми «Електронний суд» (що забезпечить можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи) або традиційними засобами поштового зв`язку, що дасть можливість суду розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що представник скаржника адвокат ОСОБА_3 є користувачем «Електронний суд», оскільки таке клопотання та сама скарга подані саме за допомогою підсистеми ЄСІТС, беручи до уваги, що призначення судового засідання у режимі відеоконференції повинно здійснюватись у виключних випадках, беручи до увагу стадію судового процесу та враховуючи велике навантаження на суд приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Керуючись ст. 223, 247,260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про призначення судового засідання 05.08.2024 року о 10.45год в режимі відеоконференції у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1