Єдиний унікальний номер 725/7350/24
Номер провадження 1-кп/725/166/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0002643 від 30.06.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 в червні 2024 року допустив порушення правил безпеки дорожнього руху при наступних обставинах:

Так, 30.06.2024, приблизно о 13:00год., водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул.Миру, зі сторони вул. Винниченка у напрямку вул.Авангардної в м.Чернівці, Чернівецької області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований поруч із будинком № 17 вказаної вулиці, позначеного дорожніми знаками 5.38.1(2) «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР «Зебра», проявивши неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, виконуючи маневр обгону попутних транспортних засобів, рухаючись по зустрічній смузі руху, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які переходили проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху водія, допустивши наїзд на останніх.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лобкової кістки справа без зміщення відламків, забій правого ліктьового та колінного суглобів, осаднення шкіри (в ділянці правого ліктьового та колінного суглобів), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання ним вимог п.18.4, п.п. 1.5, 2.3 (б, д) та 2.9 (а),

«Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю та підтвердив викладені в обвинуваченні обставини. Щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що в той день, 30 червня 2024 року, зустрів свого знайомого, який запропонував йому випити в честь дня народження. Однак через деякий час зателефонувала дружина і попросила терміново приїхати до лікарні, де вона проходила лікування. Він розгубився, так як дружина перенесла операцію по видаленню злоякісної пухлини, та не подумавши про наслідки, сів за кермо і поїхав в лікарню. Обганяючи транспортні засоби, він навіть не помітив як жінка з дитиною переходила через дорогу, таким чином, допустив наїзд на дитину. Дуже шкодує про вчинене, адже не бажав настання таких наслідків. Крім того, на даний час у нього дуже складана ситуація: у дружини виявлено онкологічне захворювання, вона потребує постійного догляду і допомоги, діти ще неповнолітні й також потребують постійної опіки. Просив його суворо не карати.

Законний представник потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_3 під час розгляду справи повідомив, що на даний час дочка почуває себе добре, відвідує школу. Обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну шкоду та будь-яких претензій до нього не має. Просив не позбавляти волі ОСОБА_4 , так як він повністю відшкодував шкоду, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та хвору дружину.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та обставини, викладені в обвинуваченні ніким не оспорювалися, суд, на підставі положення ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів з приводу обставин обвинувачення та обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченого.

Проаналізувавши всі обставини справи та досліджені письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у повному об`ємі.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що він відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаюється, має на утриманні неповнолітніх дітей та хвору дружину, шкоду потерплій відшкодував, є учасником бойових дій.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним злочину щодо малолітньої особи.

В той же час, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи винного, а також враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає за можливе та доцільне при призначенні йому покарання застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, призначивши покарання у виді штрафу.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведення експертиз.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 6761,52 грн.

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який поміщено на зберігання на територію спеціального майданчика центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 02.07.2024 на транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_9