печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000229.

Сторона захисту вважає, що протягом тривалого проміжку часу здійснення досудового розслідування, а також дії такого заходу забезпечення, як арешт майна, доказів того, що вказані грошові кошти зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, та те, що грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані ОСОБА_4 , внаслідок вчинення кримінальних правопорушень стороною обвинувачення не наведено.

Відповідно до довідки про рух грошових коштів по поточному рахунку ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 500 000, 00 грн., 2 200 доларів США, 1 700 евро, 13 740 швейцарських франків є особистими заощадженнями ОСОБА_4 , які були нам набуті в період 2019 - 2020 років в результаті продажу автомобіля марки AUDI A8, який належав йому на праві приватної власності та був проданий за ціною 1 151 380, 00 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча триста вісімдесят) гривень, що були перераховані у період з 25.10.2019 по 24.04.2020 на його банківський рахунок, відкритий в АТ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується як договором купівлі-продажу автомобіля та актом приймання-передачі, так і банківськими виписками, що додаються до клопотання.

Окрім того, посилався на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року вже скасовано арешт на грошові кошти ОСОБА_4 , накладеного за аналогічних обставин.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань на адресу суду не надав.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання якими воно обґрунтовується, доходить наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18.02.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

26.05.2023 ухвалою Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого в ОВС Головного управління Національної поліції України ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 та яку використовує ОСОБА_6 .

Під час означенного обшуку було вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 2 200 доларів США, 1 700 евро, 13 740 швейцарських франків.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.05.2023 не надавалось дозволу на відшукування та вилучення коштів, а тому грошові кошти в сумі 2 200 доларів США, 1 700 евро, 13 740 швейцарських франків, відповідно до ст. 168 КПК України мали статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до довідки про рух грошових коштів по поточному рахунку ОСОБА_4 вилучені грошові кошти є особистими заощадженнями ОСОБА_4 , які були нам набуті в період 2019 - 2020 років в результаті продажу автомобіля марки AUDI A8, який належав йому на праві приватної власності та був проданий за ціною 1 151 380, 00 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча триста вісімдесят) гривень, що були перераховані у період з 25.10.2019 по 24.04.2020 на його банківський рахунок, відкритий в АТ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується як договором купівлі-продажу автомобіля та актом приймання-передачі, так і банківськими виписками, що додаються до клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В розумінні ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як вбачається із ухвали слідчого судді від 06.10.2023 арешт майна накладений на підставі положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

У відповідності до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

При цьому статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220.

При цьому існуюча практика Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі щодо позбавлення та обмеження права власності упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження із спливом певного часу зменшуються, тому орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявності ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави подальшого втручання у права та свободи.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , були отриманні від продажу автомобіля, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.10.2019 № 8043/2019/1738057.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що власнику вилученого майна ОСОБА_7 підозра не вручалась.

Оскільки у особи, у якої вилучено майно відсутній будь-який процесуальний статус у кримінальному провадженні, а також те, що через тривалу дію заходів забезпечення кримінального провадження понад розумні строки, він позбавлений можливості користуватися своїм майном, відсутність достатніх доказів, які можуть вазувати на відповідність вилученого майна критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а також те, що прокурор у судове засідання не з`явився та не вказав протилежне, слідчий суддя доходить висновку про те, що такі обмеження у праві власності на майно не забезпечують справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

З врахуванням наведених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2023 року, у справі № 757/23690/23-к, а саме на кошти у сумі 2200 доларів США, 1700 євро, 13740 швейцарських франків, які були тимчасово вилучені 08.06.2023 під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1