КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4837/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2024 року, серед іншого, застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 5 вересня 2024 року включно та визначено заставу, достатню для виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 151400 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить її розглянути.

Обвинувачений зазначає, що в судовому засіданні 8 липня 2024 року було надано документи для зміни запобіжного заходу, проте суддя навіть їх не розглянув. Саме тому обвинувачений просить прийняти їх до уваги.

Окрім того, обвинуваченим вказується про те, що йому призначено заставу у непомірному для нього розмірі, а саме: 151 400 грн., яка є альтернативним запобіжним заходом щодо домашнього арешту.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про продовження строку тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На виконання вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України з суду першої інстанції витребувані копії наведених документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється колегією суддів за відсутності захисника, обвинуваченого та прокурора, оскільки жодним з них не заявлялось клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши долучені до апеляційної скарги копії клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу та оскаржуваної ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002427 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом оскаржуваної ухвали на стадії підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 розробили спільний план по проникненню в інші приміщення (сховища) та вчиненню крадіжки чужого майна з них, чітко розділивши між собою свої злочинні ролі. З метою вчинення зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 заздалегідь розділили злочинні ролі, підготували інструмент для пошкодження та відчинення замків дверей (віджиму), за допомогою якого повинні були зламувати або відкривати замки дверей. 1 червня 2024 року приблизно о 19.15 год. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 прийшли на АДРЕСА_1 , з метою підшукування зручного об`єкту для вчинення крадіжки чужого майна. У подальшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 підійшли до домоволодіння АДРЕСА_1 , і проникли до нього. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_8 , приблизно о 19.18 год. за допомогою наявних у них спеціальних інструментів, шляхом віджиму, зламали двері сараю, після чого ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 проникли до нього, звідки викрали наступні речі, а саме 12 тарілок (супниць) - вартість яких становить 400 грн. кожна, в загальному 4800 грн.; 3 ручки чорного кольору «buro max» - вартістю 20 грн., кожна, в загальному 60 грн., коробка з ручками «buro max» синього кольору вартістю 175 грн.; 2 каструлі з кришками об`ємом 10 літрів кожна вартістю 1500 грн., що в загальному 3000 грн.; супова миска з нержавійки вартістю 600 грн.; дві пательні вартістю 3000 грн. кожна, що в загальному становить 6000 грн.; дві вимірювальні колби (матеріальної цінності не становлять); 2 черпаки вартістю 500 грн. кожний, що в загальному становить 1000 грн.; 8 цукорниць вартістю 200 грн. кожна, що в загальному 1600 грн., та 2 рекламні чашки (матеріальної цінності не становлять); загальною вартістю 17235 грн., які належать ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно, зникли з місця вчинення злочину, чим завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 17235 гривень.

Прокурор наголошує на тому, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, що ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. За вчинення вказаного злочину передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Вказані обставини можуть спонукати обвинуваченого до втечі з метою уникнення покарання, адже він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів;

- незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні. Потерпілий та свідки надають показання, які у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності або її пом`якшення може здійснюватися незаконний вплив на них, який також може здійснюватись на представника потерпілого, свідків, адже останні судом безпосередньо не допитані, а обвинуваченому відомо їх місце роботи та проживання;

- вчинити інший злочин, оскільки обвинувачений не має постійного місця роботи та неодноразово вчиняв майнові злочини, однак на шлях виправлення та перевиховання не став.

Прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків.

Водночас прокурор вказує, що до ОСОБА_6 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистої поруки у зв`язку з відсутністю в оточенні обвинуваченого осіб, які б могли поручитися за обвинуваченого та виконання ним покладених на нього обов`язків.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе перешкодити переховуванню обвинуваченого, оскільки обвинувачений усвідомлює, що у разі доведення його вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі. Окрім того, даний запобіжний захід не може запобігти спілкуванню зі свідками, представником потерпілого, переховуванню від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інший злочин.

На переконання прокурора, існує достатня ймовірність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для прийняття судом рішення про обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, який є єдиним, що ізолює особу від суспільства та єдиним, що зможе запобігти вказаним ризикам у конкретному кримінальному провадженні.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості прийняття процесуальних рішень в найкоротші строки.

За змістом оскаржуваної ухвали захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення вказаного клопотання та просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, особисте зобов`язання, посилаючись на те, що його підзахисний завдану шкоду потерпілому відшкодував та позитивно характеризується, про що свідчать долучені заяви.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позицію захисника.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь встановлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тобто, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримано.

За результатами розгляду клопотання прокурора ухвалою суду до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 5 вересня 2024 року включно та визначено заставу у розмірі 151400 гривень.

Ухвала обґрунтована тим, що суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за формою вини є умисними, при доведенні провині за яке обвинуваченим загрожує покарання до 8 років позбавлення волі.

Також судом врахована інформація про особу обвинуваченого, його сімейний стан, характеристики, відсутність офіційного працевлаштування, інформацію про попередні судимості.

Так, ОСОБА_6 , уродженець м. Луганськ, офіційно не працюючий, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше судимий: 2 вересня 2020 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, з урахуванням вимог ст. 71 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 7 грудня 2022 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 2 вересня 2020 року, більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Також судом враховані тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, міру покарання, суспільний резонанс та обвинувачення у вчиненні крадіжки під час воєнного стану.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що на даному етапі кримінального провадження виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Реальним на даний момент є ризик переховування від суду, оскільки, розуміючи, яке покарання йому загрожує у разі доведення вини, ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Окрім того, реальним є ризик вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимою особою.

Разом з тим, судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які би переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також судом не здобуто інформації, яка би категорично виключала можливість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Разом з цим, з огляду на вимоги КПК України, суд вважав можливим визначити обвинуваченому заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 151400 грн.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та враховує, що з наявних даних встановлено, що питання застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою вирішено на стадії підготовчого судового засідання, тобто, прокурором у цьому кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта відносно ОСОБА_6 за інкримінованим йому обвинуваченням та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий до суду у порядку ст. 291 КПК України, отже, ОСОБА_6 набув статусу обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, і обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів.

Наведенесвідчить про те, що, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його наслідки, та виходив з наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованих йому дій, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, а, відтак, колегія суддів вважає, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, колегія суддів враховує характер та обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, а тому вважає небезпідставною можливість зміни обвинуваченим місця проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

На думку колегії суддів, є небезпідставним на даному етапі судового провадження і ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, з огляду на дані щодо особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення, у тому числі, корисливих злочинів, і вказані обставини стороною захисту не спростовані.

З огляду на наявні дані про особу обвинуваченого, які викладені в оскаржуваному рішенні та не спростовані стороною захисту, на переконання колегії суддів, на час постановлення оскаржуваної ухвали відсутні підстави для застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, як передача обвинуваченого на поруки у зв`язку з відсутність заяв відповідних осіб; за відсутності даних про наявність в обвинуваченого сталих міцних соціальних зв`язків та роботи, що може бути стримуючим фактором для настання встановлених ризиків, - як домашній арешт або особисте зобов`язання.

При цьомуколегія суддів враховує, що судом першої інстанції при вирішенні питання застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою прийнято рішення про можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає сумі 151400 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на непомірність розміру застави колегія суддів вважає непереконливими, з урахуванням такого.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України застава визначаєтьсяу розмірі щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин інкримінованого обвинуваченому злочину, даних про його особу, з огляду на положенняст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатись, на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що обвинуваченому слід визначити розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, обвинувачений вирішить не зникати через побоювання втратити заставу, а тому підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження, спростовуються встановленими обставинами, а тому колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих на час постановлення оскаржуваної ухвали обставин, з призначенням обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави з визначенням її розміру, який буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, обвинувачений вирішить не зникати через побоювання втратити заставу, з покладенням на нього передбачених законом обов`язків, а тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час остаточне рішення у кримінальному провадженні ще не прийнято, встановлені ризики продовжують існувати, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 4221 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 8 липня 2024 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 5 вересня 2024 року включно та визначено заставу у розмірі 151400 гривень - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4