1-кс/205/1067/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ознайомившись зі скаргою адвоката ОСОБА_2 на незаконне затримання, в порядку ч. 2 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК),

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , яка обґрунтована тим, що 03 вересня 2024 року її клієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було незаконно затримано та доставлено у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останній безпідставно утримується.

З огляду на зазначене та на підставі положень ч. 2 ст. 206 КПК України захисник просить слідчого суддю відкрити провадження за скаргою та зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відомості щодо підстав утримання ОСОБА_3 .

Ухвалю слідчого судді від 03 вересня 2024 року для вирішення питання про відкриття провадження було витребувано відомості від керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо підстав утримання ОСОБА_3

04 вересня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, на виконання зазначеної ухвали, надійшла інформація, відповідно до якої громадянин ОСОБА_3 добровільно прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та звернувся з заявами про взяття його на військовий облік та про заміну військово-облікового документу. З метою отримання нового військово-облікового документа, ОСОБА_3 було направлено на позаштатну військово-лікарняну комісію за результатами якої був визнаний придатним до військової служби, йому було видано мобілізаційне розпорядження, після чого ОСОБА_3 самостійно залишив територію ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, перевіркою доводів скарги захисника встановлено, що громадянин ОСОБА_3 не затримувався повноваженими особами РТЦК та СП та не мав статусу особи, яка незаконно позбавлена волі, що вказує на відсутність підстав для відкриття провадження за даною скаргою.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подане в порядку ст. 206 КПК.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, у даному випадку, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження та аналогію закону і відмовити у відкритті провадження за скаргою.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених вище положень КПК свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в межах кримінально-процесуальних процедур та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється іншими, окрім КПК, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Зі змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжного заходу, не є затриманим у розумінні ст. 208 КПК та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку, передбаченому ст. 207 КПК, не утримається правоохоронними органами у зв`язку з проведенням досудового розслідування.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям Російської Федерації.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Дніпропетровської області. При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виходячи з обставин клопотання та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить до висновку, що затримання громадянина працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинними нормативно-правовими актами про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, про проходження військової служби, а не положеннями кримінального-процесуального законодавства.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів, чи прав або інтересів ОСОБА_3 , службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту вони вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Підсумовуючи зазначене та враховуючи вищевказані положення чинного законодавства, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_3 , у даному випадку, не був затриманий та не мав статусу особи, позбавленої волі без судового рішення, стосовно нього проводились адміністративні процедури, передбачені ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому дія положень ст. 206 КПК на нього не розповсюджується, у зв`язку з чим доводи скарги захисника не знайшли свого підтвердження, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 206, 303, 304, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , на незаконне затримання, в порядку ч. 2 ст. 206 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1