Справа № 487/3494/23
Провадження № 1-в/487/223/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від покарання стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий: - 15.12.2014 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; - 12.12.2023 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2024 за ч. 4 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладенням обов`язків: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ВСТАНОВИВ:

17.09.2024 начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2024 за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024.

В судовому засіданні прокурор підтримав подання органу пробації, не заперечував проти його задоволення.

26.09.2024 начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд подання за її відсутністю, подання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст. 539 КПК України справу розглянуто за відсутності представника органу пробації та засудженого.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України та за приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України зазначені питання вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Заводському районному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях з 17.04.2024 року.

При цьому під час виконання вироку набув чинності закон, який скасовує кримінальну протиправність діяння, внаслідок чого виникла необхідність приведення судового рішення (вироку) до норм закону про кримінальну відповідальність.

Установлено, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесені зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2023 вбачається, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 за ч.2 ст. 190 КК України вчинено в жовтні 2022 року, та його протиправними діями було заподіяно майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 в сумі 1316,67 грн.

Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2024 ОСОБА_5 засуджений за вчинення 10.04.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2023, більш суворим покаранням, призначеним вироком від 05.03.2024, остаточно призначено 5 років позбавлення волі. Злочином, за який ОСОБА_5 засуджений 05.03.2024, було заподіяно майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 в сумі 2176 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,5 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 та ст. 185 КК України, становив: у 2022 році - 2481 грн. (1240,5 х2=2481), у 2023 році - 2684 грн. (1342х2=2684).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_5 в жовтні 2022 року та яке було таємно ним викрадено 10.04.2023, становила відповідно 1316,67 грн. та 2176 грн., тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн. та 2684 грн., суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання.

Керуючись ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України та за сукупністю злочинів за який він засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2023 року за ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1