Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5967/24
Провадження №: 1-кп/332/587/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 03.10.2024, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 17.02.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт; 13.05.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, до 1 року 3 днів пробаційного нагляду,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 02.10.2024, приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи у лісосмузі по вул. Адмірала Ушакова в місті Запоріжжі, незаконно придбала, шляхом привласнення знайденого на землі, полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, у складі якої, згідно висновку експерта № СЕ-19/108/-24/19184-НЗПРАП від 08.10.2024, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої склала 0, 39236 г (в перерахунку на основу), та яку у подальшому незаконно зберігала при собі у кишені джинсових брюк без мети збуту для власного вживання до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події 02.10.2024 року о 14 год. 28 хв. по АДРЕСА_3 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Частинами 2, 3 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, посилаючись на те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акту за її відсутності.

До обвинувального акту також долучена письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , в якій обвинувачена зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Крім того, обвинувачена була ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. У зв`язку із чим, обвинувачена просила розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000219 від 03.10.2024, здійснювати у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, а також приймаючи до уваги заяву останньої, в якій обвинувачена зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, яка надала свою згоду в присутності захисника, з урахуванням клопотання прокурора, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обвинувачена ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає у повному обсязі.

Судом встановлені обставини, які підтверджують встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, перевіривши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій виду та міри покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Виходячи з даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , остання раніше була неодноразово судима, останній раз 13.05.2024 року Заводським районним судом за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком 1 рік 3 дні, на обліку (під спостереженням) лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 66 КК України, а також ч. 2 ст. 66 КК України, визнає щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вихованням якої вона займається самостійно.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає вчинення кримінального проступку у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду останньої від 02.10.2024 року.

При цьому, судом встановлено, що санкція частини 1 статті 309 КК України передбачає наступні види покарання: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Згідно з частиною 1 статті 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Проте матеріали кримінального провадження не містять відомостей про офіційне місце роботи обвинуваченої, з огляду на що, вказане покарання не може бути призначено останній.

Частиною 5 статті 59-1 КК України встановлено, що пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 вчинила дане кримінальне правопорушення в період відбування покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2024 року, яким її визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік та 3 дні, а тому цей вид покарання також не може бути призначено обвинуваченій.

Частиною 3 статті 61 КК України визначено, що обмеження волі не може бути застосовано до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 , має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, вказане покарання застосуванню до обвинуваченої не підлягає.

Зі змісту частини 2 статті 53 КК України вбачається, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Таким чином, враховуючи матеріали кримінального провадження, в даному випадку суд, задля дотримання вимог матеріального закону, може призначити обвинуваченій лише покарання у вигляді штрафу, розмір якого складає від однієї тисячі (17 000,00 грн.) до трьох тисяч (51 000,00 грн.) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Зазначене роз`яснення надав Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 716/1224/19.

Отже, враховуючи наявність на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини, а також те, що вона не має офіційного місця роботи, суд вважає, що призначення покарання у вигляді штрафу, в тому розмірі, як воно закріплено у санкції ч. 1 ст. 309 КК України, буде становити особистий надмірний тягар для ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту ч. 1 ст. 69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків передбачених законом, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винної, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та наявність на утримання малолітньої дитини, наявність обтяжуючої обставини, а саме вчинення кримінального проступку у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, ту обставину, що вчиненням даного правопорушення шкода завдана лише інтересам суспільства і інші постраждалі особи відсутні, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 700 грн.)

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Частиною 3 статті 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, даний вирок, яким обвинуваченій призначено покарання у вигляді штрафу слід виконувати самостійно від вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2024 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно обвинуваченої, не застосовувались.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової хімічної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № СЕ-19/108-24/19184-НЗПРАП від 08.10.2024 в розмірі 1 591, 80 гривень, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст. ст. 50, 53, 57, 59-1, 61, 66, 67, 69, 72, 309 ч. 1 КК України, ст. ст. 107, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу, в розмірі ста (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Даний вирок виконувати самостійно від вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2024 року.

Речовий доказ: зіп-пакет, який містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), після проведення експертизи масою 0, 45274 г у первинному упакуванні, який поміщено в полімерний спеціальний пакет Експертної служби № 6092716, та передано на зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової хімічної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № СЕ-19/108-24/19184-НЗПРАП від 08.10.2024 в розмірі 1 591, 80 гривень.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1