Справа № 341/1368/24
Провадження № 11-кп/4808/463/24
Категорія ч.4 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000138 за апеляційною скаргою прокурора Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 28.06.2024 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000138 від 13.06.2024 року.

Визнано ОСОБА_9 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням строком на один рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76, КК України зобов`язано ОСОБА_9 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.06.2024, близько 17:30 години, ОСОБА_9 перебував у приміщенні альтанки у АДРЕСА_2 , де розпивав алкогольні напої.

Близько 18 години ОСОБА_9 під час розпивання алкогольних напоїв побачив на столі мобільний телефон «Samsung» серії « НОМЕР_1 », який цього ж дня був залишений у вказаному місці відвідувачем магазину ОСОБА_10 , про що ОСОБА_9 було достовірно відомо, однак у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_9 ,достовірно знаючи, що Указом Президента від 24.02.2022№ 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що даний мобільний телефон належить ОСОБА_10 і, що остання може повернутись за виявленою ним річчю, щоб поновити контроль над своїм майном, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки«Samsung» серії «Galaxyj5»моделі «SM-J500H/DS(SEK)», об`ємом пам`яті1,5/8 Гб, вартістю 855,00 гривень,у силіконовому чохлі із надписом «Puma» червоним кольором вартістю 55,00 гривень, із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 125,00 гривень, без залишку коштів на рахунку,заховав за пояс своїх шортів, в які був одягнений, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

У результаті своїх умисних дій ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1035,00 гривень..

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, прокурор Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2024 року скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вважається якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Закон набрав чинності 09.08.2024 року. Таким чином, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч.1. ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду провадження до суду не подали. На підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора без їхньої участі, враховуючи, що у поданій апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок в частині фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини, правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.4 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевіряються.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як регламентовано ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно положень ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_9 08 червня 2024 року вчинив крадіжку, якою було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1035 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., тобто на момент вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_9 майна становила 1035 грн., тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн., колегія суддів вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, яка має зворотну дію у часі та скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи те, що обвинувачений не подав заперечень на апеляційну скаргу прокурора щодо закриття кримінального провадження відносно нього на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, колегія суддів, вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2024 року скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 - закриттю, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Кримінальне провадження №0000138 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5