Провадження № 1-кп/161/1437/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

законного представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000813 від 31.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Обарів Рівненського району Рівненської області, з професійно-технічною освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2013 у цивільній справі №161/20042/13-ц, ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) грн. від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 21 листопада 2013 року, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, ОСОБА_4 , достеменно знаючи про обов`язок сплати аліментів, будучи дієздатною та працездатною особою, маючи доходи з неофіційних джерел, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати аліментів в період часу з квітня 2024 року по серпень 2024 року включно, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 31.08.2024 становить 7990 гривень, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив кримінальний поступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінального правопорушення. В обвинувальному акті вірно викладені обставини скоєного. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати. Заборгованість за аліментами сплатив у повному обсязі. Позов по відшкодуванню моральної шкоди визнає частково, а саме у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_6 погодилася із всіма обставинами викладеними в обвинувальному акті. Просила стягнути з обвинуваченого 50000 грн. моральної шкоди, щодо міри покарання вважає що вони повинна бути суворою.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинувачену, законного представника потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального проступку мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 164 ч.1 КК України, як своїми умисними протиправними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 164 ч. 1 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в установах міста на обліку не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, повне відшкодування заборгованості по аліментах.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахування викладеного, а саме той факт, що обвинувачений повністю визнав провину, покаявся в скоєному, раніше не судимий, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та що йому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, у вигляді громадських робіт.

Законним представником потерпілої - ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн, завданої протиправними діями обвинуваченого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно частини 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог, характер діяння обвинуваченого, який ухиляється від сплати аліментів на утримання малолітньої доньки, чим завдає дитині душевних страждань та переживань.

Враховуючи наведене, характер заподіяння моральної шкоди, характер і об`єм моральних страждань малолітньої потерпілої, наявність у обвинуваченого ще малолітньої дитини, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що моральне відшкодування слід визначити у розмірі 5000,00 грн.

Така грошова сума, на думку суду, є виваженою та справедливою, як стосовно малолітньої потерпілої, так і обвинуваченого.

Речові докази не долучались.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст. 127-129, 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, з відбуванням покарання не більше 4 годин на день, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч грн.)

Речові докази не долучались.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського Апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя: