Справа № 173/3396/24
Провадження №1-кп/173/238/2024
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

12 листопада 2024 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про обрання запобіжного заходу та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000430 від 12 серпня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Шаумян, Георгіївського району, Ставропольського краю, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця за мобілізацією військової частин НОМЕР_1 , оператора ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чорногірка, Березівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 , стрільця - помічника гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2024 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000430 від 12 серпня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, який 31 жовтня 2024 року затвердив прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_6

04 листопада 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими. Свою позицію обґрунтував тим, що останні обвинувачуються у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено законом покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не мають міцних соціальних зв`язків, покинули місце злочину та вчинили спробу покинути межі Кам`янського району, що свідчить про намір ухилитись від покарання за вчинений злочин, при цьому були затримані працівниками поліції. Деякий час перебували у розшуку, у зв`язку з чим змінено запобіжний захід. Також вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні та доручити органу пробації скласти досудову доповідь. Заперечував щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про передачу на поруки командиру військової частини НОМЕР_1 , наполягав на задоволенні свого клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо призначення судового розгляду та доручення на складання досудової доповіді не заперечували. Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, зазначили, що бажають продовжувати службу у військовій частині.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду роздруківку з телефону (скрін) заяви командира ВЧ НОМЕР_1 про взяття особи на особисту поруку. Зі змісту вказаної заяви ОСОБА_7 бажає взяти на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та зобов`язується доставити його до органу досудового розслідування або суду.

Командир Військової частини НОМЕР_1 до суду не прибув.

Потерпілі в підготовче судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 08 листопада 2024 року, про що свідчить їх розписка.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора та сторони захисту дійшов такого висновку.

З приводу призначення справи до розгляду.

Під час підготовчого судового засідання угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також у підготовчому судовому засіданні обговорено питання про необхідність надання органом з питань пробації досудової доповіді щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 314-1КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом, складання досудової доповіді слід доручити Кам`янському районному відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області.

Щодо клопотання про обрання запобіжного заходу.

Солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу, навчальної роти військової частини НОМЕР_3 , у званні солдат, в порушення вимог ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися ст. 41 Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу, навчальної роти військової частини НОМЕР_3 , у званні солдат, в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися ст. 41 Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Так, 11 серпня 2024 року близько 22 год. 30 хв, ОСОБА_4 перебуваючи разом з солдатом ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_5 за місцем проживання малознайомого ОСОБА_9 у АДРЕСА_3 , вживали спиртні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску, який належить гр-ці ОСОБА_10 1963 р.н. і тимчасово перебував у розпорядженні господаря будинку - ОСОБА_9 . Реалізуючи свій спільний протиправний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступили у попередню змову направлену на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, в умовах воєнного стану, діючи спільно, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_4 прослідував за потерпілим - господарем будинку - ОСОБА_9 у веранду будинку, де висловив йому спільну вимогу відвезти їх на автомобілі марки «ВАЗ 21070» до автовокзалу м. Верхньодніпровська . У свою чергу ОСОБА_9 , після вживання алкогольних напоїв, відмовив у поїздці до автовокзалу, в цей час ОСОБА_4 , взяв у руку предмет, схожий на ніж, та діючи з метою насильницького примусу ОСОБА_9 , реалізуючи свій спільний протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, в умовах воєнного стану, діючи спільно з ОСОБА_5 , спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_9 один удар лезом предмету, схожого на ніж, у ліву руку. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_4 висловив вимогу повідомити їм - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 місцезнаходження ключів від автомобілю.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_9 , отримавши тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на шкірі передньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя, яка згідно п.п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби, та відкритої кровотечі, побоюючись за своє життя і здоров`я, повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 місцезнаходження ключів від зазначеного вище автомобілю, які знаходились у шафі зали його будинку. Продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяли ключі від замка запалювання автомобілю «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_4 , сівши у салон даного автомобілю, який знаходився на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_4 сів за кермо автомобілю, та за допомогою ключа завів двигун вищевказаного автомобілю, а ОСОБА_5 сів на заднє пасажирське сидіння. Після чого ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 виїхали на зазначеному вище автомобілі за межі території домоволодіння ОСОБА_9 , залишивши місце вчинення злочину, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 73600 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій спільний протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11 серпня 2024 року, у невстановлений слідством час, знаходячись на автодорозі Т-0415 між населеними пунктами с. Водяне та с. Томаківка Верхньодніпровської ТГ, Кам`янського району, Дніпропетровської області , перебуваючи у салоні автомобілю марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску, яким вони незаконно заволоділи у АДРЕСА_3 , та який зареєстровано на гр. ОСОБА_10 , з метою уникнення подальшої відповідальності за вчинення незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, домовились знищити, шляхом підпалу даний автомобіль. При цьому ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_5 , спираючись на підтримку одне одного, умисно, з використанням невстановленого слідством світлого зміненого нафтопродукту, вчинили підпал вищезазначеного автомобілю, внаслідок чого виникла пожежа даного автомобіля. Таким чином, умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знищено, шляхом підпалу майно потерпілої ОСОБА_10 у вигляді автомобіля марки «ВАЗ 21070», державний номер НОМЕР_4 , 2005 року випуску. Після вчинення чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , залишили місце вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти по 13 грудня 2024 року включно.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу (ч. 1 ст. 180КПК України)

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо передачі на поруки командиру ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід.

Суду не надано матеріалів на підтвердження того, що ОСОБА_7 є особою яка заслуговує на особисту довіру, має особисті зв`язки з підозрюваним та моральний вплив на нього. Крім того, з поданої копії заяви про взяття на поруки вбачається не усвідомленість командира ОСОБА_7 щодо тих кримінальних правопорушень які інкриміновані ОСОБА_4 , оскільки не зазначено про інкримінування обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 194 КК України.

Оцінюючи інформацію про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи у підлеглості ОСОБА_11 покинув місце розташування військової частини, суд дійшов висновку, про неможливість забезпечення командиром частини належної процесуальної поведінки обвинуваченим ОСОБА_4 .

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі, вважає за доцільне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть переховуватись від слідства та суду, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, тому усвідомлюючи факт невідворотності покарання за вчинений злочин у вигляді позбавлення волі можуть переховуватись від органу слідства та суду, оскільки не мають міцних соціальних зв`язків, після вчинення злочину покинули місце злочину та вчинили спробу покинути кордони Кам`янського району та при цьому були затримані працівниками поліції, що свідчить про наміри уникни ту відповідальності.

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що перебуваючи на свободі обвинувачені можуть шляхом примусу та погроз здійснити вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженню, оскільки їм відоме місце їх постійного проживання. За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих та свідків та дослідження їх судом;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що обвинувачені перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачуються, як військовослужбовці, можуть вчинити злочини, передбачені ст. 407, 408 КК України.

Разом з цим, судом враховано, що до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який виявився не ефективним та не забезпечив належну поведінку підозрюваних, які самовільно залишили місце проходження служби та переховувались від органів досудового розслідування і суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 перебував у розшуку. Вищевикладене слугувало підставою для зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на перебування під вартою.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та вчинення іншого кримінального правопорушення не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам. Суду не надано відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, тоді як клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід зазначити наступне.

За приписами ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого засідання, суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених у розділі ІІ цього кодексу.

Та обставина, що в клопотанні прокурора зазначено «продовжити» запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, а не «обрати» не може слугувати підставою для відмови у клопотанні прокурора, оскільки терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, вчиненого з застосуванням насилля до потерпілого, суд, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 314-316, 177, 180-183, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430 від 12 серпня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України на 13 годину 00 хвилин 21 листопада 2024 року в приміщенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, потерпілих та обвинувачених.

Доручити Кам`янському районному відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області скласти досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 173/3396/24.

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 .

Задовольнити клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 діб до 10 січня 2025 року включно.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 діб до 10 січня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченим і направити начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 для організації виконання.

На ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченим, захисником, прокурором може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: