Справа № 645/3548/20
Провадження № 1-кп/645/155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 345 КК України.

Від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про повернення обвинувального акту. В обґрунтування клопотання зазначено, що на розгляді Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000836 від 23.04.2020 року, згідно з яким ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини. Захисник вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, захисник вказує на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулюванням обвинувачення. Як вбачається зі змісту обвинувального акту, виклад фактичних обставин вчиненого, на думку сторони обвинувачення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, повністю співпадає із формулюванням обвинувачення, тобто один із розділів обвинувального акту є ідентичною копією іншого. Захисник зазначає, що Верховний Суд у своїй практиці зробив численні висновки, стосовно відмінності фактичних обставин від формулювання обвинувачення.

Крім того, захисник посилається на неконкретність та суперечливість обвинувального акту, зокрема на те, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_5 , його дії кваліфіковано, а також він обвинувачується в тому, що незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою подальшого збуту психотропну речовину - амфетамін та особливо небезпечну психотропну речовину - 5F-MDMB-PICA. Далі за текстом йдеться про виявлення та вилучення з автомобіля, який належить ОСОБА_5 речовин, які за висновками експертизи містять у своєму складі психотропну речовину - амфетамін та особливо небезпечну психотропну речовину - 5F-MDMB-PICA. Підсумовуючи, сторона обвинувачення вказує про те, що ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети щодо незаконного збуту психотропної речовини - амфетаміну. Отже, сторона захисту стверджує, що є незрозумілим у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_5 у придбанні, зберіганні та перевезенні з метою подальшого збуту психотропної речовини - амфетаміну та особливо небезпечної психотропної речовини - 5Р-МВМВ-РІСА, чи у замаху на незаконний збут психотропної речовини - амфетаміну. Крім того з обвинувального акту жодним чином не вбачається можливим для сторони захисту встановити на чому ґрунтується формулювання обвинувачення про мету ОСОБА_5 збуту виявлених під час огляді місця події речовин. Таким чином формулювання обвинувачення є суперечливим, виходячи із диспозиції ст. 307 КК України. Обвинувальний акт не містить чітко викладеного формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, що позбавляє права обвинуваченого ОСОБА_5 бути детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Таким чином, наведене свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та позбавляють суд можливості визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі, тому таке формулювання обвинувачення буде порушувати право на захист обвинуваченого, що належить до однієї із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, та свідчить про безумовну наявність підстав для повернення обвинувального акта прокурору. Враховуючи вищевикладене, захисник вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник повністю підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні проти клопотання сторони захисту заперечувала в повному обсязі, зазначивши, що обвинувальний акт № 0000836 від 23.04.2020 року стосовно ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить всі необхідні відомості, зокрема формулювання обвинувачення, фабулу, правову кваліфікацію. Щодо доводів сторони захисту стосовно того, що з обвинувального акту є незрозумілим які саме дії інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме збут психотропної речовини чи замах на збут, прокурор вказала, що згідно Постанови Пленуму ВСУ №4 від 26.04.2002 року злочини передбачені ст. 307 КК України визначаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених в диспозиції альтернативних дій, тому всі дії перелічені в ст. 307 КК України не можуть кваліфікуватись як замах на незаконний збут, а є закінченим злочином. Щодо доводів сторони захисту стосовно того, що обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення, прокурор вказала, що обидві речовини, які вилучались у ОСОБА_5 є психотропними речовинами, тобто не має наркотичної речовини та психотропної речовини, обидві вилучені речовини є психотропними, та зазначила, що в разі необхідності після дослідження всіх матеріалів справи прокурор не позбавлений можливості змінити обвинувачення. Також, прокурор зазначила, що обвинувальний акт має відповідати змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування, за участю захисника, був ознайомлений з пред`явленим йому обвинуваченням, про що було складено відповідну розписку, в якій йому було роз`яснено зміст та обсяг обвинувачення, ані ОСОБА_5 , ані його захисник, не заперечували проти пред`явленого обвинувачення, зокрема повідомлення про підозру не оскаржувалось в порядку, передбаченому КПК України. Також, прокурор неодноразово наголосила, що в разі необхідності за наслідками судового розгляду, у разі доцільності та необхідності вона не позбавлена права змінити обвинувачення.

На спростування заперечень прокурора захисник зазначив, що повідомлення про підозру та обвинувальний акт це різні процесуальні документи. Та вказав, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 не оскаржував повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки не минуло двох місяців з моменту пред`явлення підозри та направлення обвинувального акту до суду, а отже була відсутня процесуальна можливість оскаржити повідомлення про підозру. Стосовно не конкретного формулювання обвинувачення, захисник зазначив, що в описовій частині вищевказаного обвинувального акту йдеться про те, що у ОСОБА_5 виявлено декілька різних речовин, а в заключній частині, мова йде про те, що ОСОБА_5 здійснював дії щодо збуту однієї психотропної речовини - амфетамін, що свідчить про не конкретність пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, проаналізувавши доводи клопотання захисника про повернення обвинувального акта, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд має встановити невідповідність такого обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (ч. 4 ст. 291 КПК України).

Судом встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п.1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний прокурором та слідчим, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В підготовчому засіданні суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діянь, інкримінованих особам. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі.

З огляду на це, суд дійшов висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту щодо дублювання формулювання обвинувачення у викладі фактичних обставин, суд не приймає до уваги, оскільки в обвинувальному акті викладено фактичні обставини, так як вони встановлені стороною обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з відповідним посиланням на положення закону та статті, що відповідає положенням п.5 ч. 2 ст.291 КПК України.

Водночас, на переконання суду доводи захисника, викладені у його клопотанні, не вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України. Своїми доводами захисник фактично порушує питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, а також питання про її обґрунтованість, які не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У цьому контексті, суд звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Суд зазначає, що згідно положень ст. 337 КПК України судовий розгляд провадиться в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Крім того, суд зазначає, що за загальним правилом, визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до повноважень прокурора, разом з тим, зміст та спосіб викладення вказаних обставин повинні давати можливість обвинуваченому в повному обсязі розуміти суть висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 368 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує ряд питань, зокрема, які стосуються наявності діяння, в якому обвинувачується особа; складу кримінального правопорушення; винуватості особи; наявності обставин, які пом`якшують/обтяжують покарання; наявності підстав для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; наявності підстав для виплати винагороди викривачу та її розмір тощо. Таким чином, усі аргументи учасників, висловлені як підстави повернення обвинувального акта, пов`язані з безпосереднім дослідженням та оцінкою доказів, а таке повноваження суд набуває лише після закінчення підготовчого засідання і призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність відомостей такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що доводи сторони захисту про невідповідність обвинувального акту прокурору є неспроможними, а клопотання про повернення обвинувального акту прокурору - необґрунтованими. Прийняте рішення за результатами розгляду цього клопотання не позбавляє можливості учасникам посилатися на вказані мотиви під час судового розгляду. За таких обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.

З урахуванням зазначеного, керуючись положеннями ст. 291, 314, 372 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту № 0000386 від 23.04.2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 345 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1