03.10.2024 Справа № 756/79/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/79/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в м. Києві на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003930 від 20.11.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ), такого, що має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2015, зі змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2015, за ч. 4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців (справа №756/9276/14-к);

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 14.02.2019 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців (справа №756/5521/18). 08.09.2023 звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ураховуючи те, що 09.08.2024 набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ (далі - Закон України №3886-ІХ), яким фактично частково декриміналізовано кримінальні правопорушення у формі викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати майна чи заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, судом було зупинено судовий розгляд та роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 право на закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі пункту 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а також роз`яснено право заперечувати проти такого та право на продовження розгляду провадження судом, на що останній не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України з підстави, передбаченої пунктом 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судової справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 5) з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022; 6) з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023; 7) з 5:30 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023; 8) з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023; 9) з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 15.11.2023 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у нього виник злочинний умисел, спрямований таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, 19.11.2023 приблизно о 23:00 поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 побачив транспортний засіб марки «FORD FIESTA» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_6 , та, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, діючи в умовах воєнного стану таємно викрав пару державних номерних знаків НОМЕР_1 вартістю 500 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, в цей же день, тобто 19.11.2023, приблизно о 23:30 ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , побачив автомобіль «NISSAN JUKE» (д.н.з. НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_7 , та, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, діючи в умовах воєнного стану таємно викрав пару державних номерних знаків НОМЕР_2 вартістю 500 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнову шкоду на загальну суму 500 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану».

05.01.2024 обвинувальний акт було затверджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та 08.01.2024 вказане процесуальне рішення надійшло до місцевого суду на розгляд по суті обвинувачення.

Водночас, з метою врегулювання правовідносин в адміністративній та кримінально-правовій сферах та забезпечення більш ефективного, справедливого застосування покарання за фактами дрібних крадіжок, а також удосконалення процесу розкриття адміністративних та кримінальних правопорушень, законодавцем прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, який набрав законної сили 09.08.2024.

Цим законом, серед іншого, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), якими визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається правопорушення вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 51 КУпАП), а також вказану норму доповнено новою ч. 2, якою встановлено відповідальність за дію, передбачену частиною першою цією статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 51 КУпАП).

Національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки (ст. 185 КК України), шахрайства (ст. 190 цього Кодексу) та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (ст. 191 КК України) слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП, таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Таким чином, станом на момент вчинення інкримінованих злочинів у цьому кримінальному провадженні кримінально караним таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вважалося, якщо вартість вкраденого майна становила від 268,4 грн, оскільки станом 01.01.2023 кваліфікація фактично прив`язувалася до 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян згідно Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI, що у свою чергу по адміністративним та кримінальним правопорушенням прив`язується до прожиткового мінімуму згідно з положеннями пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ (Перехідні положення) Податкового кодексу України, відповідно до якого неоподатковуваний мінімум доходів громадян, на який є посилання в нормах адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, установлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Кодексу, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, установленого законом на 01 січня звітного податкового року.

Водночас, після вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ, тобто після 09.08.2024, кримінально караним таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стало вважатися, якщо вартість вкраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який, як указано вище, по адміністративним та кримінальним правопорушенням прив`язується до прожиткового мінімуму.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 ст. 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Повертаючись до вирішення питання про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд звертає увагу, що національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки (ст. 185 КК України), шахрайства (ст. 190 цього Кодексу) та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (ст. 191 КК України) слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП, лише таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Внесені законодавцем зміни Законом України №3886-ІХ до положень ст. 51 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна вартістю на момент вчинення правопорушення не більше 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (частина 1) та вартістю не більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2), після його вступу в законну силу фактично призвели до часткової декриміналізації діянь за Законом про кримінальну відповідальність, вчинених до вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ, елементом об`єктивної сторони яких є вартість викраденого майна, що встановлюється законом, оскільки після вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ відповідне діяння за кримінальним законом вартістю не більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення не є кримінально-караним.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, якою визначено загальні засади кримінального провадження, серед іншого, й верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КПК України).

У той же час, Законом України від 01.12.2022 №2810-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» (далі - Закон України №2810-IX) до КПК України було внесено зміни, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння (п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Так, відповідно до абзацу 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 4792 цього Кодексу.

Цим же Законом України положення КПК України доповнено главою 361, якою регулюється особливості судового провадження кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Статтею 4792 КПК України встановлено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 4792 КПК України в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З огляду на викладене, враховуючи те, що особа не може перебувати під тягарем обвинувачення за ймовірно вчинене діяння, що законом про кримінальну відповідальність не визнається кримінально-караним діянням, беручи до уваги й те, що обвинувачений під час судового провадження висловив свою згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження №0003930 від 20.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадках виправдування обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 06.12.2023 (справа №756/15779/23) на речові докази у кримінальному провадженні, а саме майно, яке належить ОСОБА_3 та яке було вилучене 23.11.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: мобільний телефон «Motorolla», «Мото q (9) play», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , в якому встановлена сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_5 .

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 51 КУпАП в редакції Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ, статтями 9, 284, 4792 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Кримінальне провадження №0003930 від 20.11.2023 обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі пункту 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 06.12.2023 (справа №756/15779/23) на речові докази у кримінальному провадженні, а саме майно, яке належить ОСОБА_3 та яке було вилучене 23.11.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: мобільний телефон «Motorolla», «Мото q (9) play», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , в якому встановлена сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_5 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

- аркуш паперу з надірваними боками із текстом «ХОЧЕШ ВЕРНУТЬ НОМЕРА ЗВОНИ 063-781-44- 02» (постанова від 28.11.2023), - після набрання ухвалою законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;

- добровільно надані 06.12.2023 за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 2а, д.н.з. НОМЕР_2 (постанова від 06.12.2023), які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 (протокол від 06.12.2023), - після набрання ухвалою законної сили залишити потерпілому за належністю;

- вилучені в ході проведення огляду місця події 19.11.2023 за адресою: м. Київ, вул. О.Архипенка, 3а, д.н.з. НОМЕР_1 (постанова від 23.11.2023), які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (протокол від 23.11.2023), - після набрання ухвалою законної сили залишити потерпілому за належністю;

- мобільний телефон марки NOKIA 1616, вилучений в ході проведення огляду місця події 23.11.2023 за адресою: АДРЕСА_4 , (постанова від 24.11.2023), - після набрання ухвалою законної сили повернути власнику за належністю;

- вилучений 23.11.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , мобільний телефон «Motorolla», «Мото q (9) play», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , в якому встановлена сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_5 (постанова від 24.11.2023), - після набрання ухвалою законної сили повернути ОСОБА_3 за належністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1