Справа № 444/2899/24
Провадження № 1-кс/444/535/2024
УХВАЛА

м. Жовква Львівської області 16 серпня 2024 року

Жовківський районний суд Львівської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представника заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ :

12.08.2024р. ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 подала на адресу суду клопотання про скасування арешту майна. Клопотання мотивує тим, що на підставі ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 10.07.24 укримінальній справі № 444/2899/24 у кримінальному провадженні №0000326, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудовихрозслідувань 07.07.24 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, слідчим ВП №2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 та вилучено мобільний телефон iPhone Х, ІМЕІ: НОМЕР_1 та СІМ-карту з номером: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_4

16 липня 2024 року Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівськоїобласті у справі № 444/2899/24 було накладено арешт на зазначений мобільний телефон та СІМ-карту.

Розгляд справи проводився без повідомлення та участі власника майна.

На етапі розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна можна було припустити, що інформація, яка ймовірно міститься на вилученому мобільному телефоні може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не може бути скопійована у необхідному обсязі, що обумовило б можливість повернення цього матеріального носія інформації власнику. В свою чергу, доступ до такої інформації можливий за результатами проведення експертного дослідження.

А тому у розумінні КПК України для здійснюваного кримінального провадження мають значення лише електронні файли, що у містяться у телефоні, але не сам телефон, як матеріальний носій електронної інформації.

Зважаючи на те, що з моменту вилучення мобільного телефону минуло більше місяця, слідство скопіювало всю існуючу необхідну інформацію, наявну на мобільному телефоні та провело її подальшу належну процесуальну фіксацію, станом на тепер відпала необхідність в арешті телефона, який було надано для забезпечення виконання завдання щодо запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

До того ж позбавлення ОСОБА_6 права користування та розпорядження мобільним телефоном протягом тривалого часу не є розумним та співрозмірним обмеженням права власності відносно завдань кримінального провадження та має для останнього наслідки, які не виправдовують такий ступінь втручання у його права. Отже, застосування арешту та втручання в права скаржника не відповідає вимогам ч. 1 ст. 131 КПК України. Таким чином, подальше безпідставне, необмежене в часі перебування мобільного телефона під арештом, за відсутності здійснення будь-яких процесуальних дій зі сторони слідства, є невиправданим та свавільним, унеможливлює зв`язок ОСОБА_6 з соціумом та завдає непоправної шкоди власнику мобільного телефона, а тому просить задоволили подане клопотання .

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали клопотання про скасування арешту з наведених у ньому підстав, просили його задоволити.

Слідчий в судовому засідані заперечив проти клопотання, зазначивши, що такі потрібні для додаткового огляду чи проведення інших слідчих дій. Просив з метою збереження слідів кримінального правопорушення на даний час відмовити в клопотанні заявника.

Вивчивши заяву про скасування арешту майна, заслухавши пояснення сторін, вважаю, що заява про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду 16.07.2024 р. було накладено арешт на майно, а саме мобільний телефон Iphone X, IMEI: НОМЕР_1 із встановленою сім картою НОМЕР_2 , який поміщено у спец.пакет №WAR1916030.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження арештоване майно визнано речовим доказом у справі, дослідження яких може відбутися тільки на стадії судового розгляду. На даний час судом не досліджено зазначені речові докази та інші пов`язані з ними докази. Крім цього станом на даний час у слідства виникла необхідність проведення інших слідчих дій . За таких обставин вважаю неможливим зняття арешту з майна, яке визнано речовим доказом.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

За таких обставин вказане рухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є предметом кримінально-протиправних дій. Завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості знищення майна.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження на теперішній час не завершений, а власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

З урахуванням викладеного, клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 16.07.24р у кримінальній справі № 444/2899/24 у кримінальному провадженні № 0000326 від 07.07.24р.- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1