Номер провадження 1-кп/243/238/2024
Номер справи 243/5885/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 16 » вересня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000227, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 травня 2018 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної Прокуратури Донецької області 27 червня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не є особою з інвалідністю , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 307 частина 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час судового розгляду справи.

ОСОБА_4 в період часу, що передував до 22 січня 2018 року, більш точний час встановити не виявилося можливим, придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який з метою подальшого збуту зберігав за місцем свого фактичного мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та частину якого періодично носив при собі, зберігаючи наведений вище наркотичний засіб у кишенях та елементах одягу.

При цьому, з метою організації збуту особливо небезпечного засобу канабісу, ОСОБА_4 зберігав цей засіб у вигляді фасований пакетів та згортків різної ваги.

Так, 28 березня 2018 року приблизно о 08 годині 25 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території місцевості поблизу магазину «Продукти», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, зберігав при собі пакет з полімерного матеріалу з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальна маса якого у перерахунку на суху речовину становить 1,82 гр.

Також, починаючи з періоду часу, що передував до 22 січня 2018 року, більш точний час встановити не виявилося можливим, та по 08 годину 51 хвилину 28 березня 2018 року ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, зберігав за місцем свого фактичного мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 чотири пакети, виготовлені з полімерного матеріалу та один паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом всередині, маса якої у цих пакунках при перерахунку на суху речовину становить 1,82 гр, 0,67 гр, 0,244 гр, 0,149 гр та 0,087 гр відповідно.

Крім того, ОСОБА_4 22 січня 2018 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, перебуваючи на території місцевості поблизу оптової бази ТОВ «Анаконда», розташованої за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Центральна ( стара назва Карла Маркса), 63, діючи умисно, незаконно зберігаючи при собі з метою подальшого збуту три безбарвні пакети з полімерного матеріалу з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальна маса якого у перерахунку на суху речовину становить 8,19 гр, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисним мотивом, збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 600 ( шістсот) грн. три вказані вище безбарвні пакети з полімерного матеріалу з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

22 січня 2018 року приблизно о 12 годині 17 хвилин ОСОБА_7 добровільно видала органу досудового розслідування три безбарвні пакети з полімерного матеріалу з подрібненою речовиною рослинного походження всередині, придбані у ОСОБА_4 за наведених вище обставин.

Згідно Висновку експерта № 3/12-88 від 29 січня 2018 року подрібнена речовина рослинного походження, що міститься у вказаних вище трьох пакетах, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого складає 2,95 грами, 2,88 грами, 2,94 грами, та у перерахунку на суху речовину становить, відповідно 2,76 грами, 2,69 грами, та 2,74 грами ( загальною масою 8,19 грами).

28 березня 2018 року приблизно о 08 годині 25 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території місцевості поблизу магазину «Продукти», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, незаконно зберігаючи при собі пакет з полімерного матеріалу з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальна маса якого у перерахунку на суху речовину становить 2,95 грами, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисним мотивом, збув ОСОБА_7 шляхом продажу за 400 ( чотириста) грн. пакет з полімерного матеріалу з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

28 березня 2018 року приблизно о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_7 добровільно видала органу досудового розслідування пакет з полімерного матеріалу з подрібненою речовиною рослинного походження всередині, придбаний у ОСОБА_4 за наведених вище обставин.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 частиною 2 КК України незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, вчинений повторно.

10 вересня 2024 року між Прокурором Заступником начальника Відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури - ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000227, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 травня 2018 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду справи повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 307 частиною 2 КК України з застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном із встановленням іспитового строку.

Згідно даної угоди Прокурор Заступник начальника Відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури - ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000227, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 травня 2018 року та обвинувачений ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 307 частина 2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 частиною 2 КК України з застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном із встановленням іспитового строку.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, в обсязі підозри, та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення Угоди про визнання винуватості, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання. Розуміє, що умисне невиконання Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь якого насильства, примусу, погроз.

Просив Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, та просив призначити йому узгоджену міру покарання, зазначив, що будь-якого тиску на обвинуваченого вчинено не було, всі дії є добровільними, укладення угоди відбувалося в його присутності, просив затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог частини 5 статті 469 КПК України укладення Угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити Угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 307 частина 2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити Угоду про визнання винуватості між Прокурором Заступником начальника Відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури - ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000227, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 травня 2018 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 307 частина 2 КК України, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: - положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; - ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Враховуючи співпрацю ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалась, а також те, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, вчинення кримінального правопорушення вперше, активного сприяння у розкритті злочину, відсутності обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий, а тому, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючих його даних, його вік, стан здоров`я.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання у виді позбавлення волі, безпосередньо під наглядом державних органів влади і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд також приходить до висновку, що ОСОБА_4 не може бути призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією статті 307 частина 2 КК України, оскільки у відповідності до вимог статті 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням не застосовується.

На підставі Ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із застосуванням можливості внесення застави у розмірі 35240 гривен.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладення на нього відповідних обов`язків, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді « тримання під вартою».

У відповідності до статті 203 КПК України « Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексу. На підставі статті 203 КПК України суд приходить до обґрунтованого висновку про скасування застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у виді застави, повернувши заставу у сумі 35240 гривень ( тридцять п`ять тисяч двісті сорок гривен), внесену 02 квітня 2018 року заставодавцем ОСОБА_8 .

Факт внесення ОСОБА_8 застави за ОСОБА_4 відповідно до Ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2018 року по справі № 263/3780/18 підтверджується наданою Квитанцією

№ 0.0. .1. від 02 квітня 2018 року.

Згідно з ч. 11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15(у редакції Постанови КМУ від 18.01.2012 № 27), та змінами, що вносяться до вказаного порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений й порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів за Висновком № 3/12-88 від 29 січня 2018 року проведеної в кримінальному провадженні №0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року складають 858 грн 00 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів за Висновком № 3/12-286 від 11 квітня 2018 року проведеної в кримінальному провадженні №0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року складають 572 грн 00 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів за Висновком № 3/12-287 від 11 квітня 2018 року проведеної в кримінальному провадженні №0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року складають 572 грн 00 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів за Висновком № 3/12-288 від 11 квітня 2018 року проведеної в кримінальному провадженні №0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року складають 1144 грн 00 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 10 вересня 2024 року між Прокурором - Заступником начальника Відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури - ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000227, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 травня 2018 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 частина 2 КК України.

Призначити ОСОБА_9 узгоджене сторонами покарання за ст. 307 частина 2 КК України, з застосуванням статті 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Виконання Вироку доручити Відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Скасувати застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження у виді застави, повернувши заставу у сумі 35240, 00 гривен ( тридцять п`ять тисяч двісті сорок гривен 00 коп) внесену 02 квітня 2018 року заставодавцем ОСОБА_8 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Донецькій області 1792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача - Державна казначейська служба України, м.Київ, код банку 820172, , згідно квитанції № 0.0. .1.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, не є особою з інвалідністю , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року - Висновок експерта № 3/12-88 від 29 січня 2018 року, у розмірі 858 грн 00 коп ( вісімсот п`ятдесят вісім грн. 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, не є особою з інвалідністю , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року - Висновок експерта № 3/12-286 від 11 квітня 2018 року, у розмірі 572 грн 00 коп ( п`ятсот сімдесят дві грн. 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, не є особою з інвалідністю , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року - Висновок експерта № 3/12-287 від 11 квітня 2018 року, у розмірі 572 грн 00 коп ( п`ятсот сімдесят дві грн. 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, не є особою з інвалідністю , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів по кримінальному провадженню № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року - Висновок експерта № 3/12-288 від 11 квітня 2018 року, у розмірі 1144 грн 00 коп ( одна тисяча сто сорок чотири грн. 00 коп).

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «SAMSUNG» чорного кольору, який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 28 березня 2018 року, що зберігаються у Камері схову при ВП№4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України повернути ОСОБА_4 .

Речові докази по справі: грошові кошти у сумі 400 ( чотириста) гривень у вигляді 4 ( чотирьох) купюр номіналом по 100 ( сто) гривень кожна, які мають наступні серії та номери: МП 6382258, ЕВ 4651841, ББ 1450044, УП 4282646, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 28 березня 2018 року, що зберігаються у Камері схову при ВП№4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України конфіскувати на користь держави Україна.

Речові докази по справі: три прозорих полімерних пакети з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, який поміщено до полімерного пакету з символікою експертної служби МВС України за № 1307178; п`ять пакетів, виготовлених з полімерного матеріалу та один паперовий згорток, які містять подріблену речовину рослинного походження зеленого кольору, вилучених під час затримання ОСОБА_4 за результатами обшуку за місцем його фактичного мешкання, які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000137, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 28 березня 2018 року, що зберігаються у Камері схову при ВП№4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1