Провадження № 1-кс/638/3365/24
УХВАЛА

17 жовтня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , про проведення обшуку у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001368 від 09.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 старший слідчий відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про дозвіл на проведення огляду, який був проведений 09.10.2024 за правилами обшуку у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому на даний час проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи невідкладність випадку, пов`язаного із можливістю ОСОБА_7 сховати або спотворити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, працівниками поліції без постановлення ухвали слідчого судді 09.10.2024 проведено огляд місця події вказаного домоволодіння, де мешкає ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено: полімерну банку з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яку поміщено в прозорий полімерний спеціальний пакет НПУ PSP3001425; суху подрібнену речовину рослинного походження в полімерному чорному пакеті, яку поміщено в білий спеціальний пакет НПУ QHY0213773; сухі рослини схожі на рослини коноплі, які поміщено в два опечатані білі полімерні мішки.

Також Слідчий просить поновити процесуальні строки подання клопотання про проведення огляду за правилами обшуку у кримінальному провадженні "0001368 від 09.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, посилаючись на те, що у клопотанні про проведення обшуку від 15.10.2024 було відмовлено з підстав неявки Слідчого та Прокурора безпідставно, адже вони не були повідомлені про час розгляду зазначеного клопотання.

Начальник відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи зазначені у клопотанні та просив його задовольнити. Зазначив про те, що проникнення до домоволодіння особи було, зокрема, обумовлено безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрювалася у вчиненні кримінального правопорушення, яка неодноразово притягалася до відповідальності за подібні правопорушення. Разом із цим, Слідчий зазначив що відмова у клопотанні від 15.10.2024 є безпідставною.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання та заслухавши пояснення слідчого, а також враховуючи віднесення місця дислокації органу досудового розслідування (Борівська СТГ) до зони бойових дій, наявність перебоїв з електропостачанням і мобільним звязком, а також те, що Слідчий невідкладно вперше 10.10.2024 звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку шляхом направлення його поштою, те що таке клопотання про обшук розглядається у суді у день його надходження за участю сторони кримінального провадження, яка його подала (ухвалою від 15.10.2024 в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено, неявка слідчого або прокурора розглядається, як фактично невиконання обов`язку довести обставини, передбачені частиною п`ятою статті 234 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), змагальність сторін передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює умови для реалізації сторонами їх прав, і саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити як особисту явку до суду, так і саме подання достатніх та переконливих доказів безпосередньо до слідчого судді), суд керується таким.

Право на повагу до житла як складова права на приватність належить до основоположних прав людини, закріплених на національному та міжнародному рівнях. Конституційний Суд України в Рішенні від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 наголосив на тому, що гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

З клопотання слідчого вбачається, що 09.10.2024 09.10.2024 проведено огляд місця події за правилами обшуку у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому на даний час проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Огляд місця події який проводився з добровільної письмової згоди ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено:

- полімерну банку з сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яку поміщено в прозорий полімерний спеціальний пакет НПУ PSP3001425;

- суху подрібнену речовину рослинного походження в полімерному чорному пакеті, яку поміщено в білий спеціальний пакет НПУ QHY0213773;

- сухі рослини схожі на рослини коноплі, які поміщено в два опечатані білі полімерні мішки.

Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, дані щодо власника домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Відповідно до довідки Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області від 10.10.2024 №214, власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та міститься в матеріалах справи. У договору купівлі-продажу від 24.02.1996, зазначено, що власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_7 , та змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про одруження та міститься в матеріалах справи. На підтвердження факту проживання ОСОБА_7 надані його пояснення від 09.10.2024.

Частиною першою статті 233 КПК України, встановлено що, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

З метою належного вирішення завдань, визначених у статті 2 КПК, їх розв`язання, а також нейтралізації загроз з боку суб`єктів протиправної поведінки чи інших осіб, які діють на їх користь, у частині третій статті 233 КПК з метою реалізації правоохоронюваних інтересів установлено спеціальні правила. Неможливість забезпечити збереження доказів без їх негайного відшукання і вилучення обумовлює невідкладну необхідність вжиття передбачених КПК України процесуальних заходів з метою врятування (збереження) відповідного майна, зокрема шляхом проведення обшуку до отримання ухвали слідчого судді. При цьому висока ймовірність протягом короткого часу знищення таких доказів зумовлює невідкладність вжиття заходів з метою їх збереження.

Про наявність у сторони обвинувачення обґрунтованих побоювань того, що майно може бути знищеним, може свідчити як наявність у слідчого та прокурора відповідних даних, що воно може бути знищене, з огляду на відомості, отримані оперативним шляхом, з повідомлень свідків, потерпілих, підозрюваних чи з інших належних та допустимих джерел, які вказують, що майно може бути знищено, так і специфіка розвитку подій у розслідуванні кримінального провадження, коли, наприклад, один із співучасників кримінального правопорушення був затриманий, то побоювання того, що його затримання може змусити інших співучасників знищити речові докази, стають досить реальними. Викриття кримінального правопорушення створює очевидну і реальну загрозу (високу ймовірність) швидкого знищення речових доказів третіми особами (співучасниками, родичами або друзями підозрюваного тощо), зацікавленими в унеможливленні ефективного розслідування.

Водночас дотримання порядку попереднього отримання дозволу слідчого судді на проведення обшуку (який включає складання та подання до суду вмотивованого клопотання, його розподіл автоматизованою системою, прийняття до провадження слідчим суддею, проведення судового засідання та складання за його результатами ухвали) зумовлює відповідні можливості для знищення доказів особами, яким відомо про факт затримання правопорушника, у проміжок часу, витраченого на виконання передбачених у законі ординарних процедур. Зазначена обставина з високою вірогідністю може позбавити сторону обвинувачення можливості належно реалізувати передбачені статтею 93 КПК України повноваження щодо збирання доказів задля виконання завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України).

Проникнення до житла чи іншого володіння особи є альтернативою попередньому отриманню ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук у ситуаціях, коли існують обґрунтовані побоювання, що за цей час майно буде знищено в разі дотримання ординарного порядку. Необхідність віднайти і вилучити об`єкти, які можуть бути речовими доказами, в контексті частини третьої статті 233 КПК України є виправданою, якщо існують обґрунтовані підстави до припущення про наявність реальної загрози знищення майна.

У клопотанні, доданих матеріалах, в ухвалі слідчого судді, постановленій post factum, має йтися про мету (намагання, прагнення) зберегти речові докази від прогнозованої втрати, за наявності обґрунтованого припущення про існування реальної загрози їх знищення. У клопотанні про надання дозволу на обшук у порядку частини третьої статті 233 КПК України, доданих матеріалах, має бути вказано, які саме обставини до моменту проникнення свідчили, що дотримання ординарного порядку може спричинити втрату майна, що існує реальна конкретна загроза такої втрати, знищення, зазначено, чому загроза небезпідставно сприймається як реальна.

В контексті проведення обшуку без попередньо отриманого судового дозволу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує в низці своїх рішень, зокрема в справах Kuzminas v. russia (заява № 69810/11 від 21 грудня 2021 року, § 22), K.S. and M.S. v. Germany (заява № 33696/11 від 6 жовтня 2016 року, § 42), Tortladze v. Georgia (заява № 42371/08 від 18 березня 2021 року, § 57), що мета виявити речові докази, які можуть бути корисними для кримінального розслідування серйозного злочину послідовно визнається Судом законною, позаяк вона переслідує інтереси громадської безпеки і пов`язана із запобіганням злочинам та захистом прав інших осіб.

Разом із тим, ЄСПЛ вважає вагомим те, аби невідкладні обставини, на які посилалися органи влади, вирішивши провести обшук без рішення суду, дійсно підтверджувалися матеріалами справи та конкретними обставинами, й в цілому виправдовували таку терміновість з боку правоохоронних органів. Крім того, важливим є як дотримання процесуальних гарантій під час проведення такого обшуку та судовий контроль за його законністю post factum, так і забезпечення заявникові можливості оскаржувати докази, здобуті в такий спосіб, в межах кримінального провадження проти нього. Недотримання таких вимог має наслідком констатацію ЄСПЛ відповідного порушення статей 6 та / або 8 Конвенції.

Ураховуючи зазначену правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №466/525/22 від 07.10.2024, відсутність зазначення обставин та доказів у матеріалах клопотання Слідчого, які б свідчили що існує реальна конкретна загроза втрати, знищення, приховування або спотворення речей, які мають значення для досудового розслідування, відсутність зазначення підстав та доказів того, що така загроза небезпідставно сприймається як реальна, а також відсутність доказів на підтвердження безпосереднього переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, суд відмовляє у задоволенні клопотання Слідчого про проведення обшуку.

Окрім цього, суд зазначає, що відомостей щодо інших осіб, які проживають у зазначеному володінні до матеріалів клопотання не надано, інформації щодо наявності/відсутності спеціального статусу, що потребує додаткових гарантій, у власника приміщення - ОСОБА_6 , до матеріалів клопотання Слідчим не надано. Доказів на підтвердження обставин, зазначених Слідчим у судовому засіданні 17.10.2024, щодо того, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до відповідальності за подібні правопорушення до матеріалів клопотання також не надано.

Враховуючи зазначене, керуючись статтями 233, 234, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про проведення обшуку від 16.10.2024 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18.10.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1