Провадження №1-в/592/438/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_4 відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого: 28.05.2024 р. вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі

про звільнення від призначеного судом покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

Начальник установи виконання покарань звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що 09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Просить суд: вирішити питання про приведення вироку від 28.05.2024 р. відносно ОСОБА_5 відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився.

Прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви засудженого, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті цього Кодексу, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України питання, передбачені п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України, вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання , передбачені п. 14 ч. 1 ст.537 КПК України судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ, (далі Закон № 3886-ІХ) яким ст.51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 6 ст. 3 КК України визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.05.2024 р. ОСОБА_5 визнано винним за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України і призначено покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 307 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

З вироку суду від 28.05.2024 р. вбачається, що 12.02.2024 р. ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вартість викраденого майна становить 399 грн.

Станом на 01.01.2024 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України не є кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_5 засуджений та відбуває покарання за вироком суду від 28.05.2024 р., не перевищує граничної вартості майна за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 про звільнення від призначеного судом покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.05.2024 р. за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.05.2024 р. за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1