Провадження № 1-кп/734/247/24 Справа № 734/3347/24
В И Р О К

іменем України

11 грудня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Козелець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000574 від 18.12.2023 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасів, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

18.12.2023 приблизно о 08 год. 15 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на 8км+200м проїзної частини авто дороги сполученням «Козелець-Карпилівка» неподалік с. Одинці Чернігівського району, Чернігівської області зі сторони м.Остер в бік сел. Козелець. В цей час, у зустрічному напрямку рухався автомобіль «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Під час руху, ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.1.5, 2.3 б) д), 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правил), а саме: п. 1.5 Правил: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 б) д) Правил: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.1 Правил: під час вибору в установлених меоісах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_6 виявились в тому, що він будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керуючи технічно справним автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не оцінив дорожню обстановку, щоб застосувати безпечні прийоми керування, загрожуючи життю та здоров`ю громадян, не обравши безпечної швидкості руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 210934-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритого перелому зовнішньої щиколотки лівого гомілково-ступневого суглобу. Комплекс тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості. Порушення вимог п. 1.5, 2.3 б) д), 12.1 Правил дорожнього руху, водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, вказані в обвинувальному акті, та показав, що 18.12.2023 зранку їхав на власному автомобілі Форд Фокус з м.Остер у напрямку смт.Козелець. Дорога була слизькою. Біля автобусної зупинки села Одинці автомобіль занесло і задньою частиною вдарило об замерзлий сніг на узбіччі, після чого відкинуло на зустрічну смугу де відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109. Коли його автомобіль зупинився, він вийшов з нього та підійшов до потерпілої, яка перебувала у ВАЗі та запитав у неї про її стан. Через кілька хвилин приїхала «Швидка» і забрала потерпілу. Під час пригоди спрацювали подушки безпеки, які завадили йому застосувати гальмування. Усвідомлює, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини. Потерпілій не може відшкодувати завдані збитки у зв`язку з матеріальним становищем. Окрім невеличкої пенсії інших доходів не має. Заявлений потерпілою цивільний позов визнав у повному обсязі. Висловив щире каяття у скоєному.

Перед допитом в судовому засіданні обвинуваченого, останній попросив справу розглянути без дослідження письмових доказів по справі, правильно усвідомлюючи зміст даних обставин справи і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України. Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, обмежив фактичні обставини справи допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорювались. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та особу винного, а саме його вік, те, що він має постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом другої групи, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації відносно ОСОБА_6 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 основне і додаткове покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Саме даний вид покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 120 000, 00 гривень, суд зазначає наступне.

Дана вимога мотивована тим, що у зв`язку із незаконними діями ОСОБА_6 потерпіла зазнала моральної шкоди, яка полягає у емоціональному стресів, фізичному болі, душевних стражданнях, нервових переживаннях, пов`язаних зі станом її здоров`я та у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Від отриманих травм вона вимушена була терпіти значний фізичний біль, проходити болісні медичні процедури, обстеження та тривале лікування. Крім цього, в результаті ДТП було пошкоджено її автомобіль, який вона постійно використовувала, щоб підвозити із с.Лихолітки, де проживає, до ліцею в смт.Козелець свою доньку, 2010 року народження, де вона навчається. Також, даним автомобілем їздила на роботу в м.Остер.

Суд враховує, що наведені обставини в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою, а також враховує положення ст. ст. 12, 76, 81 ЦПК України, ст. ст. 1167, 1168, 1177 ЦК України.

Суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якими розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (Постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Відповідно до пункту 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З урахуванням викладеного, виходячи з приписів статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілої та їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_6 в сумі 99 672 грн. 26 коп., суд залишає без розгляду, враховуючи відповідну заяву представника потерпілої.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з наступного.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_5 заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000 грн. 00 коп. В обґрунтування понесених витрат, адвокат надав договір про надання правничої допомоги від 18 грудня 2023 року,попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка очікує понести в зв`язку з розглядом справи, де зазначена загальна сума гонорару 24 000грн 00 коп., рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що стороною захисту не спростовані доводи про не співмірність судових витрат, то на переконання суду витрати на правничу допомогу, які понесені потерпілою та документально доведені є співмірними і підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 18 174 грн. 72 коп. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Окрім того, суд вважає, що клопотання представника потерпілої про забезпечення позову та накладання арешту на транспортний засіб обвинуваченого, є такими, що підлягає задоволенню, оскільки заявлений відповідно до ст. 170, 171 КПК України. Вартість транспортного засобу відповідає розміру шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого.

Підстав для застосування до набрання вироком законної сили обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувати за відсутністю потреби.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 18 174 гривні 72 коп.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області:

-автомобіль марки ВАЗ-210934-20, днз НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 та фактично перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_4 , повернути останній за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2023 року;

-скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2023 року на автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . З метою забезпечення позову ОСОБА_4 накласти арешт на майно ОСОБА_6 - транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заборонивши його відчуження та розпорядження.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 349 КПК України до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя