Справа № 125/2219/18
Провадження №11-кп/801/468/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000129 по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бар Барського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійною технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_10

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_11

обвинуваченого: ОСОБА_9

представника потерпілої особи- захисника: ОСОБА_12

потерпілої: ОСОБА_13

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки; визнати винним ОСОБА_9 за ч.1 ст. 135 КК України та призначити 1 рік позбавлення волі; на підставі ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 звільнити від покарання за ч.1 ст. 135 КК України у зв`язку із закінченням строків давності , передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 року та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за відсутністю складу злочину.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 року та закрити кримінальне провадження відносно нього за відсутністю складу злочину.

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням йому покаранняу виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_9 від покарання за ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку суду.

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року на мопед "Хонда Діо", сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 .

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року на автомобіль ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, номер кузова НОМЕР_3 .

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року, на запаховий слід, вилучений з водійського сидіння автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , верхню накидку на сидіння водія (чохол), змив з керма вищевказаного автомобіля та слідів папілярних узорів з водійських дверей вказаного транспортного засобу.

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року на автомобільне бокове дзеркало заднього виду.

Речові докази у кримінальному провадженні: частину лівого бокового дзеркала заднього виду автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , запаховий слід, вилучений з водійського сидіння автомобіля ЗАЗ "Таврія", номерний знак НОМЕР_2 , верхню накидку на сидіння водія (чохол), змиви з керма автомобіля, сліди папілярних узорів з водійських дверей вказаного транспортного засобу, які були залишені на зберіганні в кімнаті речових доказів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, ухвалено знищити; транспортні засоби, які зберігаються на території Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області: автомобіль ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , повернуто ОСОБА_9 , мопед "Honda Dio", сірого кольору, без номерного знаку, номер кузова НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_13 .

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_9 витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 9409 (дев`ять тисяч чотириста дев`ять) гривень 70 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Прийнято відмову потерпілої ОСОБА_13 в частині пред`явлених позовних вимог, а саме до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та закрито провадження в цій частині.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 завданої матеріальної шкоди у розмірі 16350 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень та моральної шкоди у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_9 25 квітня 2018 року біля 22 год. 50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом, марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою зі сторони с. Пляцина в напрямку м. Бар, поблизу с. Балки Барського району Вінницької області, перед початком виконання маневру обгону попутного транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхавши на смугу зустрічного руху та виконуючи маневр обгону, допустив зіткнення із транспортним засобом - моторолером "Honda Dio", без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 28 від 28 травня 2018 року ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: у вигляді відкритої черепно-мозкової травми-перелому кісток склепіння та основи черепа (правої скроневої кістки, правої та лівої тім`яної кістки, правої лобної кістки, пірамідки скроневої кістки справа), загального крововиливу під оболонки та речовину головного мозку, синців по зовнішній та внутрішній поверхні правої вушної раковини, саден в тім`яній ділянці голови справа, на лобі справа, на спинці носа зліва, на крилі носа зліва, на щоці зліва, в ділянці горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва; закритої тупої травми грудної клітки - перелому 1, 2-го ребер справа по середньо-ключичній лінії та правої ключиці в середній третині, двобічного пневмотораксу, синця в ділянці правого надпліччя, а також саден по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині на рівні кульшового суглобу, по передній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу; синця по задній поверхні лівого плеча в середній третині. Смерть ОСОБА_14 настала від відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа (правої скроневої кістки, правої та лівої тім`яної кістки, правої лобної кістки, пірамідки скроневої кістки справа), загального крововиливу під оболонки та речовину головного мозку, що привело до гострого розладу життєво важливих функцій організму внаслідок набряку-набухання головного мозку з послідуючим вклиненням мигдаликів мозочка у великий потиличний отвір. Відкрита черепно-мозкова травма, від якої настала смерть ОСОБА_14 , має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх заподіяння і стоїть в причинному зв`язку із смертю.

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 від 30 серпня 2018 року № 558а, технічних несправностей в рульовому керуванні, робочій гальмівній системі, та ходовій частині автомобіля, марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто до ДТП системи перебували в працездатному стані.

Згідно висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи судового експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України ОСОБА_16 № 3491/3492/18-21 від 06 вересня 2018 року в заданій дорожній обстановці водій автомобіля, марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 повинен був керуватися технічними нормами вимог пунктів 12.6 "ґ", 14.2 "в", 10.1, вимогами дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати забороняється, згідно Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності технічним нормам вимог пунктів 12.6 "ґ", 14.2 "в", 10.1, вимогами дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати забороняється, згідно Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_9 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.9 "а", 12.6 "ґ", 14.2 "в", 10.1 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що дорожню горизонтальну розмітку 1.1 перетинати заборонено; п. 2.9 (а) - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.6 (ґ) - поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: на автомагістралях - не більше 130 км/год., на дорогах для автомобілів - не більше 110 км/год., на інших дорогах не більше 90 км/год.; п. 14.2 (в) - перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 2.9 (а), 12.6 (ґ), 14.2 (в), 10.1 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, 25 квітня 2018 року о 22 год. 50 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом, марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою зі сторони с. Пляцина в напрямку м. Бар, поблизу с. Балки Барського району Вінницької області, перед початком виконання маневру обгону попутного транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхавши на смугу зустрічного руху та виконуючи маневр обгону, допустив зіткнення із транспортним засобом - моторолером "Honda Dio", без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався в зустрічному напрямку.

Усвідомлюючи, що здійснив зіткнення з моторолером "Honda Dio", без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_14 , нехтуючи моральними та правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, обвинувачений ОСОБА_9 , проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, розуміючи, що внаслідок його протиправних дій водій моторолера ОСОБА_14 перебуває в небезпечному для життя стані, що позбавляв його можливості вжити заходів до самозбереження через заподіяні тілесні ушкодження у результаті дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, маючи змогу надати потерпілому допомогу, завідомо залишив ОСОБА_14 без допомоги, чим поставив потерпілого ОСОБА_14 в небезпечний для життя стан, самовільно, на транспортному засобі, марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце пригоди та в подальшому був виявлений працівниками поліції.

Вимоги апеляційної скарги прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_7 мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 є несправедливим через м`якість, оскільки суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень та особу винного. Зазначає, що ОСОБА_9 скоїв тяжкий злочин, свою вину не визнав і не розкаявся, жодним чином не відшкодував потерпілій ні матеріальних збитків, ні моральної шкоди, обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, відсутні.

Крім цього, зазначає, що ОСОБА_9 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та навіть після ДТП, яке мало місце 25.04.2018, 17.07.2023 сів за кермо у нетверезому стані, за що був притягнутий судом до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 мотивовано тим, що жодного прямого доказу винуватості ОСОБА_9 до інкримінованої події, крім показів свідка ОСОБА_17 , органом досудового розслідування та судом не здобуто.

Зазначає, що з висновку комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи вбачається висновок про недостатність слідових ознак при зіткненні двох транспортних засобів. Механізм можливого контактування автомобіля та мопеда експерт не зміг обґрунтувати. З цього ж висновку вбачається, що судово-медичних ознак, що б характеризували б виявлені у ОСОБА_14 тілесні ушкодження як місце первинного контакту між тілом та транспортним засобом, а також такі, що могли бути нанесені виступаючими частинами автомобіля ЗАЗ та моторолера «Хонда» не виявлено. Характер тілесних ушкоджень потерпілого відповідає можливому механізму їх утворення внаслідок відкидання тіла на дорожнє покриття та контактування з ним переважно правими бічними поверхнями тіла, одночасно з протоколу огляду місця події та схеми до нього вбачається, що сліди крові зафіксовані майже посередині смуги по якій, по версії слідства, вчиняло обгін авто, що допустило зіткнення. Вказана обставина суперечить протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_17 та схеми до нього, відповідно до яких моторолер на момент зіткнення розташовувався на відстані 0,2 м від правої обочини. Крім цього, розташування тіла потерпілого майже посередині смуги руху підтверджені свідками.

Суд не обґрунтував у вироку механізму походження осипу скла на місці пригоди. Осип склад на місці події свідчить про участь у ДТП іншого транспортного засобу, ніж автомобіль Таврія під керуванням ОСОБА_9 . Водночас виявлений через декілька годин транспортний засіб ОСОБА_9 не містив пошкоджень, які б в вказували на контактування зі скутером потерпілого.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , будучи понятими, вказували, що на місці ДТП було виявлено дзеркало, яке поміщено до пакету та було скріплено їх підписами, натомість дзеркало, яке було підкладене до протоколу огляду місця події від 25.04.2018 упаковано до спецпакету, яке містить підписи інших понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , тобто понятих з місця огляду автомобіля ЗАЗ біля АЗС на станції Бар. Понятий ОСОБА_22 підтвердив факт відсутності дзеркала під час огляду автомобіля. Вказане, на думку захисника, достовірно свідчить про умисне протиправне створення слідчим доказів обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину та протиправне приховування доказу невинуватості ( дзеркала), яке дійсно було виявлено на місці пригоди

ОСОБА_23 слідства щодо напрямку скутера під керуванням потерпілого не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, свідок ОСОБА_24 не бачив скутера, який би рухався назустріч, він бачив лише один транспортний засіб, який рухався зліва - автомобіль Таврія, який його обігнав, потерпіла ОСОБА_13 повідомляла, що її чоловік мав їхати до м. Бар, крім того, версія слідства в частині напрямку руху потерпілого суперечить протоколу огляду місця події. Судом першої інстанції було протиправно відхилено клопотання про проведення слідчого експерименту з метою з`ясування напрямку руху потерпілого.

Свідок ОСОБА_17 надав суду неправдиві, нелогічні та непослідовні покази, зокрема, не зміг пояснити таку обставину, як наявність осипу скла площею 10,44 кв.м., не вказав про таку особливість автомобіля Таврія як змінена форма задньої частини, також свідок пояснював, що ОСОБА_25 його обігнав перед самим ДТП і свідок запам`ятав номерний знак. Разом з тим, під час огляду транспортного засобу як речового доказу було виявлено відсутність на автомобілі Таврія заднього державного номерного знаку. Крім того, ОСОБА_17 повідомив про те, що автомобіль Таврія після повернення на місце пригоди не повернувся до ст. Бар, а поїхав у напрямку РЕС, звідки виїхав водій ОСОБА_24 .

Відповідно до показів обвинуваченого, він дійсно виїхав з дому в напрямку АЗС, проте не доїхав до неї через несправність транспортного засобу, який заглох, вказана обставина підтверджується висновком експерта, відповідно до якого через пошкодження автомобіля ЗАЗ -110247 після ДТП не було можливості провести ходові випробування, в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 не пояснив які ж саме пошкодження отримані під час ДТП стали причиною неможливості провести ходові випробування.

В протоколі огляду місця події вказані особи зазначені як учасники, проте, їх підписи відсутні, як відсутні і підпис учасника ОСОБА_26 , що свідчить про недопустимість цього доказу.

Згідно показань свідка ОСОБА_19 на місці пригоди поліцейські йому повідомили, що ДТП вчинено на автомобілі ОСОБА_27 червоного кольору, який з місця пригоди зник, залишивши одночасно дзеркало, яке ними упакувалось до спецпакету, а побачивши червону Таврію він звернув увагу на наявність дзеркал і зробив висновок, що це не та Таврія. Даним поясненням суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Судом першої інстанції було протиправно відхилено ряд клопотань щодо визнання недопустимими ряду доказів, на що звертала увагу сторона захисту, зокрема, те, що огляд автомобіля Таврія проведено з порушеннями вимог КПК та порушенням особи права на захист, було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчого експерименту щодо встановлення проміжку часу з с. Міжлісся до місця пригоди, судом першої інстанції ні під час підготовчого судового засідання, ні під час судового розгляду не роз`яснено право та підстави відводу прокурора, секретаря, судді, не забезпечено вимоги ст. 346 КПК України, а саме, син потерпілого ОСОБА_28 (вільний слухач) вільно вийшов із зали судового засідання під час допиту свідка та спілкувався з іншим свідком.

Свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 вказали, що ОСОБА_9 повернувся на місце пригоди, хоча впізнання на досудовому слідстві не проводили, впізнання в суді було проведено з порушенням вимог, передбачених КПК; прокурор допитуючи свідків, задавав навідні запитання, підказував свідкам, а на деякі запитання сам же давав відповіді; судом взято до уваги неспроможні покази свідка ОСОБА_17 , зокрема, щодо напрямку руху скутера; усі покази свідків-очевидців протиправного затримання ОСОБА_9 на АЗС не взяті до уваги судом, як і не взяті до уваги покази свідка ОСОБА_19 та інших; під час розгляду кримінального провадження не усунута невідповідність тієї обставини, що донька потерпілої ОСОБА_31 потерпілого ОСОБА_32 не дочекалась, а саме за нею останній їхав у м. Бар.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 мотивовано тим, що у той вечір машина погано їхала, він не міг їхати в ту сторону, на яку вказував свідок ОСОБА_17 , бо там був горб. Йому ледь вдалося доїхати до АЗС та залишив машину там. Він не ховався та нікуди не тікав, про аварію нічого не знав. Машина мала стояти біля заправки до ранку і він дозволив собі вжити пиво на АЗС. Зазначає, що працівники поліції протизаконно притягнули машину на буксирі, проникли у його власність, відкривали його автомобіль.

Вважає, що висновок експерта не відповідає дійсності, експерт помилився у висновку, що права ручка скутера контактувала з лівою частиною автомобіля Таврія при сковзному зіткненні при протилежному напрямку. У висновку експерт повідомив, що не може сказати в категоричній формі, що два транспортних засоби були в контакті. Осип скла не досліджувався, хоча на схемі ДТП це вказано.

Взято до уваги свідків, які не були на місці пригоди - ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , натомість свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , які були на місці ДТП до уваги взяті лише частково.

При огляді місця події при пакуванні дзеркала були прізвища ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які на місці ДТП не були. Покази, які надавав свідок Насінник ним змінювались. Свідок ОСОБА_17 не міг бачити його машину, бо вона в цей час стояла біля АЗС, покази даного свідка є нелогічними. Також зазначає, що слідчий експеримент був проведений без його участі в присутності зацікавлених осіб.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника , обвинуваченого, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, задоволити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_9 ,який підтримав думку своїх захисників, представника потерпілої особи- захисника ОСОБА_12 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_13 , яка підтримала думку свого захисника перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, захисника., обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із положеннями ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

І з цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Посилання сторони захисту, що судом першої інстанції, як під час підготовчого судового засідання так і судового розгляду не роз`яснено право та підстави відводу прокурора, секретаря, судді, чим порушено вимоги ст. 75, ст. 77, 79, 344 КПК України суд апеляційної інстанції вважає неспроможними.

Згідно матеріалів кримінального провадження Барським районним судом Вінницької області 28.11.2018 року (т.1 а.с. 60) учасникам судового провадження ,а саме захиснику ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_13 роз`яснено права відводу та вручено пам`ятки про їхні права права та обов`язки.

Доводи сторони захисту про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України за відсутності складу зазначених кримінальних правопорушень суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 91 КПК України встановив обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення у кримінальному провадженні, суд першої інстанції врахував показання обвинуваченого ОСОБА_9 , який вину не визнав, дав їм належну оцінку у сукупності з зібраними доказами, які проаналізував та оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

В обгрунтування рішення про доведеність вини ОСОБА_9 суд першої інстанції поклав показання потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_21 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , слідчого ОСОБА_42 , експертів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Судом в сукупності з поясненнями допитаних під час судового розгляду осіб проаналізовано та оцінено перевірені судом докази, а саме : рапорт від 25 квітня 2018 року про надходження на службу 102 повідомлення від ОСОБА_17 про те, що на автодорозі між с. Балки та с. Пляцина Барського району Вінницької області транспортний засіб, марки ЗАЗ "Таврія", номерний знак НОМЕР_2 , здійснив наїзд на скутериста і скрився з місця події в напрямку м. Бар;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою до нього від 25 квітня 2018 року та ілюстративними таблицями

- протокол огляду місця події із фототаблицями до нього від 26 квітня 2018 року та ілюстративними таблицями

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 44, складений лікарем Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" ОСОБА_43 26 квітня 2018 року о 01 год. 45 хв., відповідно до якого ОСОБА_9 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, від освідування та підпису відмовився

- протокол огляду транспортного засобу із таблицями ілюстрацій від 27 квітня 2018 року, де об`єктом огляду є транспортний засіб моторолер, марки "Honda Dio", без державного номерного знаку

- протокол огляду транспортного засобу із таблицями ілюстрацій від 27 квітня 2018 року, до об`єктом огляду є транспортний засіб автомобіль, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2

- висновок судово-медичного експерта Барського районного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_44 № 28 від 28 травня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 мала місце сполучна травма тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми- перелому кісток склепіння та основи черепа (правої скроневої кістки, правої та лівої тім`яної кістки, правої лобної кістки, пірамідки скроневої кістки справа), загального крововиливу під оболонки та речовину головного мозку, синців по зовнішній та внутрішній поверхні правої вушної раковини, саден в тім`яній ділянці голови справа, на лобі справа, на спинці носа зліва, на крилі носа зліва, в ділянці горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва закритої тупої травми грудної клітки-перелому 1,2 - го ребер справа по середньо-ключичній лінії та правої ключиці в середній третині, двобічного пневмотораксу, синця в ділянці правого надпліччя, а також садна по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині на рівні кульшового суглобу, по передній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого гомілково-ступеневого суглобу; синець по задній поверхні лівого плеча в середній третині. Вказані ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, чи співударі об такі можливо в час та за обставин викладених в описовій частині "Ухвали" 25 квітня 2018 року. Смерть ОСОБА_14 , настала від відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа (правої скроневої кістки, правої та лівої тім`яної кістки, правої лобної кістки, пірамідки скроневої кістки справа), загального крововиливу під оболонки та речовину головного мозку, що привело до гострого розладу життєво важливих функцій організму внаслідок набряку-набухання головного мозку з послідуючим вклиненням мигдаликів мозочка у великий потиличний отвір. Відкрита черепно-мозкова травма, від якої настала смерть ОСОБА_14 , має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх заподіяння і стоїть в причинному зв`язку із смертю. Переломи 1,2-го ребер справа по середньо-ключичній лінії та правої ключиці в середній третині, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості і в причинному зв`язку із смертю не стоять. Садна в тім`яній ділянці голови справа, на лобі справа, на спинці носа зліва, на крилі носа зліва, на щоці зліва, в ділянці горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва, по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині на рівні кульшового суглобу, по передній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу; синці по зовнішній та внутрішній поверхні правої вушної раковини, в ділянці правого надпліччя, по задній поверхні лівого плеча в середній третині мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку із смертю не стоять. Згідно записів медичної карти № 2379/182 реанімаційного відділення Барської ЦРЛ смерть ОСОБА_14 , настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 03 год. 00 хв. При судово-хімічній експертизі крові від трупа ОСОБА_14 , методом газово-рідинної хроматографії, наявність метилового, етилового спиртів, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Оскільки ОСОБА_14 , знаходився на стаціонарному лікуванні на протязі 5-ти діб дані визначення алкоголю у крові мають відносне значення

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 30 травня 2018 року, згідно якого ОСОБА_17 на прикладі статистичних транспортних засобів розповів як транпортні засоби рухалися до моменту ДТП, як сталася ДТП та про її наслідки.

- висновок судового експерта сектору трасологічних видів досліджень та обліків Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_45 № 624 від 20 червня 2018 року, відповідно до якого частина бокового дзеркала заднього виду автомобіля, яку було вилучено 27 квітня 2018 року під час огляду транспортного засобу автомобіля, марки ЗАЗ "Таврія", номерний знак НОМЕР_2 , та бокове скло заднього виду автомобіля, яке було виявлено та вилучено 25 квітня 2018 року під час огляду місця події за фактом дорожньо-транспортної пригоди поблизу с. Балки Барського району Вінницької області - до розділення складали єдине ціле та утворюють між собою ліве бокове дзеркало заднього виду автомобіля;

- висновок судового експерта завідувача сектора автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 № 557а від 30 серпня 2017 року (вбачається технічна описка - подія 2018; в довідці про витрати дата вірна) відповідно до якого на момент експертного огляду гальмівної системи, рульове керування та ходова частина транспортного засобу, моторолера "Honda Dio", без державного номерного знаку, на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникли до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного скутера до початку розвитку події ДТП не виявлено. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах гальмівної системи, рульового керування та ходової частини транспортного засобу, моторолера "Honda Dio", без державного номерного знаку, несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: "Якщо так, то коли вони виникли та чи міг їх виявити водій даного транспортного засобу?" втрачає технічний зміст і не досліджувалось;

- висновок судового експерта завідувача сектора автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_46 № 558а від 30 серпня 2018 року, відповідно до якого на момент проведення огляду технічних несправностей в рульовому керуванні, робочій гальмівній системі та ходовій частині автомобіля, марки ЗАЗ "Таврія", державний номерний знак НОМЕР_2 , які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто до ДТП системи перебували в працездатному стані. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: "Якщо так, то коли вони виникли та чи міг їх виявити водій даного транспортного засобу?" втрачає технічний зміст і не досліджувалось;

- висновок судового експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України ОСОБА_16 № 3491/3492/18-21 від 06 вересня 2018 року, відповідно до якого в заданій дорожній обстановці водій автомобіля, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_47 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п 12.6 "г", 14.2 "в", 10.1, вимогами дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати забороняється, а водій транспортного засобу мопеда, марки "Honda Dio" ОСОБА_14 технічними нормами вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. На автомобілі, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , (кришка передня, ліва передня стійка кузова, ліві двері, ліва боковина кузова) наявні сліди контактування лівої частини гумової накладки керма та лівої бічної частини облицювання транспортного засобу мопеда, марки "Honda Dio". Механізм утворення даних слідів детально описаний у дослідницькій частині. На час зіткнення мопед розташувався в крайньому правому положенні свого напрямку руху чи на правому узбіччі, а автомобіль ЗАЗ на смузі зустрічного руху. Покази свідка ОСОБА_48 стосовно розташування транспортних засобів на момент первинного контактування та їх місця зіткнення є технічно обгрунтованими та повністю узгоджується з проведеними вище трасологічними дослідженнями. В заданій дорожній ситуації водій моторолера, марки "Honda Dio", ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом виконання технічних норм вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації технічна можливість попередження даного ДТП заключалась у виконанні водієм автомобіля, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 технічних норм вимог п.п 12.6 "г", 14.2 "в", 10.1, вимог дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати забороняється Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній ситуації в діях водія транспортного засобу мопеда, марки "Honda Dio" ОСОБА_14 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. В заданій дорожній ситуації , з технічної точки зору, в діях водія автомобіля, марки ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_49 вбачаються невідповідності технічним нормам вимог п.п 12.6 "ґ" , 14.2 "в" , 10.1, вимог дорожньої розмітки 1.1 , яку перетинати забороняється Правил дорожнього руху України, які перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- висновок судових експертів від 30 січня 2023 року № КСЕ-19/102-22/14751-ІТ/75-К за результатами проведеної комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи, проведеної судовим експертом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 , та судово-медичним експертом відділу комісійних експертиз Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_50 відповідно до якого, судово-медичних ознак, що характеризували б виявлені у ОСОБА_14 тілесні ушкодження як місце первинного контакту між тілом та транспортним заобом, а також такі, що могли бути нанесені "виступаючими частинами автомобіля ЗАЗ-110247 та моторолера "Honda Dio" не виявлено. Характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 відповідає можливому механізму їх утворення в умовах даної шляхо-транспортної пригоди внаслідок відкидання тіла на дорожнє покриття та контактування з ним переважно правими бічними поверхнями тіла. Відповісти на запитання: "Чи містять транспортні засоби: автомобіль ЗАЗ-110247, яким керував ОСОБА_9 , та моторолер "Honda Dio", яким керував потерпілий ОСОБА_14 , пошкодження або інші сліди, які беззаперечно вказують на контактування вказаних транспортних засобів?" в категоричній формі не видається за можливе, по причинах вказаних в дослідницькій частині. За умови, що між автомобілем ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , та скутером "Honda Dio", які були надані на експертне дослідження відбувалось контактування, механізм їх контактування міг бути наступний: під час зустрічного зближення автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , та скутера "Honda Dio" із зменшенням бокового інтервалу, ймовірно ліва гумова ручка керма могла контактувати з поверхнею капоту автомобіля (утворення темної потертості на ньому), а ліва бокова частина пластикового захисту скутера "Honda Dio" в цей час могла контактувати з лівою поверхнею переднього бампера та поверхнею переднього лівого бампера та поверхнею переднього лівого крила автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 . Після даного контактування найбільш ймовірно могло відбуватися наступне переміщення автомобіля вперед та наступне переміщення скутера також вперед із втратою вертикальної стійкості та послідуючим падінням на опорну поверхню. За умови, що між автомобілем ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 та скутером "Honda Dio", які були надані на експертне дослідження, відбувалося контактування, повздовжні вісі автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 та скутера "Honda Dio" могли розташовуватися паралельно або в положенні близькому до вказаного .

Судом належним чином умотивовано висновок щодо факту керування ОСОБА_9 автомобілем марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , на час зіткнення 25 квітня 2018 року зі скутером "Honda Dio", порушення ним правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП, в результаті якої водій скутера "Honda Dio» отримав тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя під час їх заподіяння і стоять в причинному зв`язку із смертю.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо неспрможності тверджень обвинуваченого ОСОБА_9 ,що він непричетний до ДТП.

Доводи сторони захисту, що свідок ОСОБА_17 дав неправдиві свідчення є безпідставними.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_17 пояснював, що 25 квітня 2018 року, в вечірній час він повертався додому з роботи з м. Жмеринки на службовому транспортному засобі, марки ВАЗ НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 . По дорозі додому він бачив автомобіль "Таврія", червоного кольору, на вулиці Кузнєцова в селищі Бар. При світлі фар, через приспущене бокове скло в автомобілі "Таврія", він побачив, що за кермом був обвинувачений ОСОБА_9 , Далі сталася ДТП, яку він бачив: мопед розкрутився і вилетів на узбіччя, здійнявся пил. Водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем "Таврія", після ДТП не зменшив швидкість, не зупинився та продовжив рух на великій швидкості в напрямку м. Бар, куди саме поїхав ОСОБА_9 він не бачив. Він та водій вантажного автомобіля з причепом зупинився. Коли він зупинилися, увімкнув аварійний сигнал, подзвонив у службу 102 та повідомив про ДТП. Він запам`ятав перші літери та цифри номерного знака автомобіля "Таврія", червоного кольору про що повідомив поліцію.Відстань від місця ДТП до м. Бар біля трьох кілометрів. Транспортний засіб потерпілого ОСОБА_14 моторолер лежав на узбіччі в напрямку с. Балки Барського району Вінницької області. Біля мопеда лежало бокове автомобільне дзеркало заднього виду. Чи був осип скла, не пам`ятає. Він та інші водії хотіли надати потерпілому ОСОБА_14 першу медичну допомогу, однак не стали ризикувати, припустили, що у потерпілого могли бути переломи, тому вони лише простелили потерпілому на асфальтному покритті шарф, який він знайшов в машині.

Судом перевірено версію сторони захситу щодо зацікавленості свідка ОСОБА_17 та як наполягає захист можливої причетності до ДТП.

Пояснення свідка ОСОБА_17 узгоджуються зі змістом рапорту старшого інспектора-чергового Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_51 , згідно якого 25.04.2018 о 22:55 на службу 102 від заявника ОСОБА_17 з його номеру мобільного телефону НОМЕР_6 надійшло повідомлення про те, що 25.04.2018 о 22:54 за адресою: Барський район с. Балки, автомобіль "Таврія", червоного кольору, номерний знак НОМЕР_7 (без двох букв після цифр), здійснив наїзд на скутериста та залишила місце пригоди рухаючись в напрямку м. Бар, номер мобільного телефону НОМЕР_6 , з якого було здійснено дзвінок на лінію НОМЕР_8 , є особистим номером телефону свідка ОСОБА_17 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час судового розгляду свідок ОСОБА_17 надавав чіткі покази, які відповідають встановленим під час судового розгляду фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються іншими доказами,зокрема слідчим ескпериментом за участі ОСОБА_17 .

Доводи сторони захисту, що покази свідка ОСОБА_17 є сумнівними через їх суперечність, нелогічними, повністю спростовується доказами, перевіреними під час судового розгляду, у вироку суд належним чином умотивував, чому приймає покази свідка ОСОБА_17 як належний та допустимий доказ.

Судом першої інстанції також спростовано версію обвинуваченого ОСОБА_9 , який наполягав, що в той час, коли сталася ДТП, він перебував в іншому місці.

З показів обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений заперечив свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки в цей час був в іншому місці, а саме, в період часу з 20:00-22:30 він був вдома в селищі Бар, потім на АЗС в селищі Бар. Зокрема, з дому виїхав автомобілем ЗАЗ-110247 біля 20-21 години, через поломку автомобіля зупинився неподалік АЗС, вирішив йти додому та зранку з батьком ОСОБА_52 відвезти автомобіль на СТО, не дивлячись на те, що батько ОСОБА_53 був в м. Києві. При цьому, ОСОБА_9 не повідомив, коли та чому змінив це рішення, оскільки біля 22:00 прийшов додому, взяв ріжкові ключі, собаку і відразу повернувся на АЗС, куди прийшов біля 22:30 На АЗС почав спілкуватися, повідомляти про те, що поломився автомобіль, просити про допомогу, зокрема, свідка ОСОБА_36 піти додому за мотоблоком та допомогти затягнути автомобіль ЗАЗ-110247 додому, що вказує на те, що ОСОБА_9 мав намір сідати за кермо автомобіля, після того як вживав алкогольне пиво.

Аналізуючи показання ОСОБА_9 суд з урахуванням його пояснень дав оцінку показанням допитаних свідків , які з ним спілкувалися на АЗС.

Свідок ОСОБА_54 (оператор АЗС, селище Бар) під час судового розгляду стверджував, що обвинувачений ОСОБА_9 прийшов до віконця АЗС біля 23:30-23:45. До того на території АЗС свідок обвинуваченого не бачив.

Свідки ОСОБА_55 та ОСОБА_56 не змогли зазначити в якій конкретно годині бачилися з ОСОБА_9 на АЗС, однак вказали, що це було в темну пору доби і в більш пізній час, ніж вказував ОСОБА_9 , зокрема, свідок ОСОБА_56 сказав, що це точно було після 23:00.

З показань допитаних свідків судом встановлено час знаходження обвинуваченого на АЗС ,який не відповідає часу зазначеному обвинуваченим, що спростовує його версію щодо знаходження в іншому місці на час ДТП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підстав обмовляти обвинуваченого ОСОБА_9 , з яким вони не перебували в жодних відносинах немає.

Підстав вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник немає, жодних доказів на підтвердження упередженості свідків та неправдивості їх показів захисником суду не надано.

Окрему увагу судом першої інстанції звернуто на розбіжності в показах обвинуваченого ОСОБА_9 та його матері свідка ОСОБА_57 , які ставлять під сумнів їх правдивість.

Свідок ОСОБА_57 повідомляла, що до неї приїжджали працівники поліції та повідомили, що її син збив автомобілем людину. Коли працівники поліції пішли, через деякий час вона побачила, як по всій дорозі, що біля них, на роздоріжжі і на виїзді з їх вулиці стояли поліцейські. ОСОБА_57 сказала: що вони чекали ОСОБА_58 , а ОСОБА_59 в цей час стояв на АЗС. Це 100 відсотків і не міг він так літати, десь повертаючись назад.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 стверджував, що після того, як мати пішла на город, вони не бачилися, а також те, що він був без телефона.

Однак свідок ОСОБА_57 , мати ОСОБА_9 , навпаки пояснювала, що коли вона повернулася з городу, ОСОБА_9 був вдома, однак коли та куди він виїхав з подвір`я вона не знала, оскільки спала, телефон ОСОБА_9 був вдома, в них не було зв`язку.

При цьому, з огляду на досліджені докази, суд першої інстанції звернув увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_9 у вільних показах повідомляв, що 25 квітня 2018 року, в вечірній час, він знаходився вдома, мав відвезти маму ОСОБА_57 на город на автомобілі ЗАЗ-110247, однак через технічні несправності не зміг привести автомобіль в рух, тому мама пішла на город пішки.

Свідок ОСОБА_57 (мати обвинуваченого ОСОБА_9 ) пояснювала, що 25 квітня 2018 року, в вечірній час, вона з сином ОСОБА_9 виїхала автомобілем ЗАЗ-110247 з подвір`я свого домоволодіння, на роздоріжжі через якусь поломку автомобіль припинив рух. Мотоблоком вони затягнули автомобіль на подвір`я. Вона пішла на город, коли повернулася додому, то ОСОБА_9 все ще ремонтував автомобіль, вона запропонувала йому йти повечеряти, але він сказав, що буде тут до тих пір, поки не зремонтує автомобіль ОСОБА_9 продовжував ремонтувати автомобіль, в неї піднявся тиск і вона пішла спати. Спати лягла не о 23 год., а раніше, тоді коли починало вже добре сутеніти. В якій годині виїхав ОСОБА_9 з подвір`я їй невідомо.

Тобто, мати вказала, що коли повернулася з городу, то ОСОБА_9 був вдома, в той час, як обвинувачений ОСОБА_9 , стверджував, що коли прийшов додому з АЗС (за набором ремонтних ріжкових ключів), то матері вдома ще не було; його телефон був в будинку, він його не брав з собою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що свідок ОСОБА_57 намагалась сприяти обвинуваченому ОСОБА_9 , який є її сином, уникнути кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 є намаганням створити видимі об`єктивні обставини, які б вказували на те, що в момент вчинення злочину він перебував в іншому місці, тобто не мав фізичної можливості вчинити злочинне діяння.

Оцінивши докази в сукупності, суд зробив висновок, що показання обвинуваченого є суперечливими та спростовуються іншими, дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що на підтвердження причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, суд першої інстанції прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , які повідомили, що водій автомобіля ЗАЗ-110247 їхав на великій швидкості, здійснив небезпечний маневр і внаслідок обгону вантажного автомобіля, яким керував ОСОБА_24 , створив аварійну ситуацію, внаслідок чого скоїв дану ДТП, наполягали, що дана пригода сталася через порушення Правил дорожнього руху України автомобілем ЗАЗ-110247 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 .

Показання зазначених свідків є логічними, послідовними та відповідають обставинам кримінального провадження, які встановлені також при проведенні ряду експертиз, згідно висновків яких встановлено причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_9 та наслідками.

Захисник на підтвердження доводів, щодо недоведеності факту керування автомобілем обвинуваченим ОСОБА_9 ставить під сумнів висновки комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертиз.

Під час судового розгляду досліджено висновки судових експертів від 30 січня 2023 року № КСЕ-19/102-22/14751-ІТ/75-К за результатами проведеної комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи, висновок судового експерта сектору трасологічних видів досліджень та обліків Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_45 № 624 від 20 червня 2018 року, висновок судового експерта завідувача сектора автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 № 557а від 30 серпня 2017 року; висновок судового експерта завідувача сектора автотехнічних досліджень Вінницького науководослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_46 № 558а від 30 серпня 2018 року, висновок судового експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України ОСОБА_16 № 3491/3492/18-21 від 06 вересня 2018 року.

Судом враховано висновки експертиз та з метою усунення сумнівів сторони захисту допитано судового ескперта ОСОБА_15 , який підтримав висновок експертизи та ствердно сказв, що несправностей, які могли вплинути на керованість авто до початку ДТП, не було виявлено. Він перевіряв гальмівну систему, рульову і ходову, будь-яких несправностей не виявив. Пошкодження, через які автомобіль не приводився в рух, не могли виникнути внаслідок зближення автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , та скутера "Honda Dio" із зменшенням бокового інтервалу, ймовірно ліва гумова ручка керма могла контактувати з поверхнею капоту автомобіля (утворення темної потертості на ньому), а ліва бокова частина пластикового захисту скутера "Honda Dio" в цей час могла контактувати з лівою поверхнею переднього бампера та поверхнею переднього лівого бампера та поверхнею переднього лівого крила автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 . Після даного контактування найбільш ймовірно могло відбуватися наступне переміщення автомобіля вперед та наступне переміщення скутера також вперед із втратою вертикальної стійкості та послідуючим падінням на опорну поверхню. За умови, що між автомобілем ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 та скутером "Honda Dio", які були надані на експертне дослідження, відбувалося контактування, повздовжні вісі автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 та скутера "Honda Dio" могли розташовуватися паралельно або в положенні близькому до вказаного.

Експерт ОСОБА_16 під час судового розгляду пояснював, що об`єктами його дослідження були автомобіль ЗАЗ-110247 та моторолер "Honda Dio". Осип скла не досліджував, хоча на схемі ДТП про це вказано. Осип скла міг бути від дзеркала, така велика площа осипу допустима, пояснити це можна тим, що не на кожному осколку може бути люмінесцентне покриття. По ширині площа осипу буде обмежена тілом потерпілого, з однієї сторони, і кузовом автомобіля, боковою частиною, з іншої сторони. По довжині може бути така площа, бо осколки різного розміру і могли розлетітися на різну відстань, є трасологічні ознаки скутера, який знаходився поряд з проїзною частиною дороги, є сліди розташування потерпілого, ці ознаки говорять про ймовірність розташування мопеда на правій стороні проїзної частини. В даному випадку вже був протокол проведення слідчого експеримента за участі ОСОБА_17 , який підтвердив розташування автомобіля - метр від правого краю. Тому, немає причини ставити під сумнів, що це осколки від дзеркала заднього виду. Щодо положення тіла потерпілого ОСОБА_32 , пояснив, що у даному випадку було зустрічне дотичне зіткнення, тому його могло відкинути праворуч або ліворуч. Тому що на автомобілі ЗАЗ-110247 відсутні деформації, які говорили б про те, що автомобіль, контактуючи поверхнями кузова, міг змістити скутера відносно свого попереднього напрямку руху, що вказує на те, що контактування було дотичне лівою рукою керма з кузовом автомобіля. Це говорить про те, що руль повернеться ліворуч, тобто скутер буде їхати праворуч. В даному випадку казати про те, що воно могло бути сильне, не можна, тому що видно, що є сліди контактування з лівою стойкою кузова і контактування на бічній поверхні передньої дверці. Можливо воно таке незначне, що в даному місці не було слідів. Чим більша швидкість автомобіля, тим менше час контактування, тобто, якщо максимальна швидкість автомобіля 140 км/год., а відстань контактування менша одного метра, то це сота доля секунди, тоді енергія була така, що він не може повернутися. Якби була менша швидкість, тоді про це можна було б говорити. При такому зіткненні більшу інерцію має тіло потерпілого, бо має вагу 80-90 кг, а дзеркало до одного кілограма. Якщо брати між дзеркалом та скутером, то скутер. Підтвердив, що утворені сліди відповідають розміщенню автомобіля на проїзній частині, а мопеда на правій стороні проїзної частини чи правого узбіччя. Тобто механізм утворення слідів відповідає транспортним засобам, які були надані на дослідження. Скутер перебував у русі, бо інакше він не перебував би у вертикальному положенні, якби він стояв, то впав би. Підтвердив, що між собою контактували саме ті транспортні засоби, які були надані йому на дослідження. Наданий ним висновок підтримав у повному обсязі.

Згідно комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи від 30 січня 2023 року № КСЕ-19/102-22/14751-ІТ/75-К, проведеної судовим експертом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 , та судово-медичним експертом відділу комісійних експертиз Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_50 відповідно до якого, судово-медичних ознак, що характеризували б виявлені у ОСОБА_14 тілесні ушкодження як місце первинного контакту між тілом та транспортним заобом, а також такі, що могли бути нанесені "виступаючими частинами автомобіля ЗАЗ-110247 та моторолера "Honda Dio" не виявлено. Характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 відповідає можливому механізму їх утворення в умовах даної шляхотранспортної пригоди внаслідок відкидання тіла на дорожнє покриття та контактування з ним переважно правими бічними поверхнями тіла. Відповісти на запитання: "Чи містять транспортні засоби: автомобіль ЗАЗ-110247, яким керував ОСОБА_9 , та моторолер "Honda Dio", яким керував потерпілий ОСОБА_14 , пошкодження або інші сліди, які беззаперечно вказують на контактування вказаних транспортних засобів?" в категоричній формі не видається за можливе, по причинах вказаних в дослідницькій частині. За умови, що між автомобілем ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , та скутером "Honda Dio", які були надані на експертне дослідження відбувалось контактування, механізм їх контактування міг бути наступний: під час зустрічного зближення автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 , та скутера "Honda Dio" із зменшенням бокового інтервалу, ймовірно ліва гумова ручка керма могла контактувати з поверхнею капоту автомобіля (утворення темної потертості на ньому), а ліва бокова частина пластикового захисту скутера "Honda Dio" в цей час могла контактувати з лівою поверхнею переднього бампера та поверхнею переднього лівого бампера та поверхнею переднього лівого крила автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 . Після даного контактування найбільш ймовірно могло відбуватися наступне переміщення автомобіля вперед та наступне переміщення скутера також вперед із втратою вертикальної стійкості та послідуючим падінням на опорну поверхню. За умови, що між автомобілем ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 та скутером "Honda Dio", які були надані на експертне дослідження, відбувалося контактування, повздовжні вісі автомобіля ЗАЗ-110247, державний номерний знак НОМЕР_2 та скутера "Honda Dio" могли розташовуватися паралельно або в положенні близькому до вказаного .

Проаналізувавши висновки експертів, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновки експертів, з урахуванням пояснень експертів під час судового розгляду дають вичерпні відповіді на усі поставлені перед експертами питання, є чіткими та зрозумілими, вихідні дані, зазначені у висновках, відповідають обставинам, які мали місце під час ДТП та узгоджуються з іншими доказами, зокрема показами свідків.

Доводи сторони захисту, що осип скла на місці події свідчить про участь у ДТП іншого транспортного засобу, оскільки у автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 дзеркало заднього виду в наявності суд апеляційної інстанції не приймає.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що про місце зіткнення транспортних засобів вказує осип скла свідчить про розташування транспортних засобів та місце їх зіткнення.

Крім того, про місце зіткнення автомобіля, марки ЗАЗ-110247 під керуванням ОСОБА_49 та моторолера, марки "Honda Dio" під керуванням ОСОБА_14 вказують свідок ОСОБА_17 , очевидці події.

Під час огляду місця події слідчим проведено усі заміри ДТП, оглянуто місцевість , встановлено відрізок дорогои, на якій сталася ДТП, оглянуто транспортні засоби.

На місці події також було зафіксовано бокове дзеркало автомобіля, марки ЗАЗ-110247.

Судом першої інстанції прийнято до уваги пояснення слідчого ОСОБА_42 , який вказував на те, що на місці пригоди був осип скла, тому він зазначив його на план-схемі від 25 квітня 2018 року.

Суд дав оцінку діям слідчого під час досудового розслідування та перевірив підстави визнання недопустимими доказів, зазначених у клопотанні захисника, поданому під час судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що допущенні слідчим ОСОБА_60 нелоліки не можуть бути безумовною підставою для визнання слідчих дій, які оформлені процесуальними документами, та похідних від них доказів, недопустимими доказами.

Недолучення осипу скла в якості речового доказу не є істотним порушенням , яке може поставити під сумнів встановленні обставини кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 ґрунтуються на такому недопустимому доказі як протокол огляду місця події від 26.04.2018 року, оскільки в ньому відсутні підписи учасників дії, що є недопустимим в розумінні вимог ст. 87,88 КПК України, то колегія суддів зауважує наступне.

За змістом статтей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Досудове розслідування розпочинається з моменту вчинення певної процесуальної дії - внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. До цього моменту можливо провести тільки одну слідчу дію - огляд місця події. Проведення інших слідчих дій є недопустимим.

25.04.2018 року було проведено слідчу дію огляд місця події, де об`єктом огляду є ділянка дорога, де сталася ДТП, координати місця зіткнення, транспортний засіб - моторолер, зазначено сліди та предмети, що стосуються пригоди: зокрема розміщення частин та об`єктів стосовно елементів проїзної частини, транспортних засобів: сліди РБК, бокове дзеркало від автомобіля, що відокремилося від транспортного засобу, осип скла, площу розсіювання уламків скла, дорожній знак, вказано назви об`єктів, зображених на схемі.

Огляд місця події проведено слідчим ОСОБА_60 , є повним та інформативним, що підтверджується планом-схемою, де графічно зображено та зафіксовано такі об`єкти, як ділянка дороги, де сталася ДТП, транспортні засоби, сліди на проїздній частині дороги, корпус бокового дзеркала автомобіля ЗАЗ-110247, осип скла, дорожній знак із зазначенням відстані донаселених пунктів.

Водночас, з вказаного протоколу видно, що будь-яких скарг, зауважень щодо проведення працівниками поліції даної слідчої дії у інших її учасників не було.

Захисником ставиться під сумнів, що виявлене дзеркало під час огляду місця події від 25.04.2018 року є дзеркалом заднього виду автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року на автомобільне дзеркало бокового виду, яке було виявлене і вилучене на місці ДТП на автодорозі Шаргород-Бар біля с. Балки Барського району, накладено арешт.

Відповідно до постанови про приєднання до кримінального провадження речового доказу винесеної старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_61 частину лівого дзеркала заднього виду автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , приєднано як речовий доказ до кримінального провадження

20 червня 2018 року експертом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_62 було проведено судову трасологічну експертизу лівого дзеркала заднього виду автомобіля, в якій зазначено, що об`єкти (частини дзеркала заднього виду) надійшли на дослідження упакованими у двох пломбувальних номерних пакетах: спец пакет ГУНП № 4441166; спец пакет ГУНП № 4395939; під час огляду упаковки її цілісність не порушено; на пакеті містяться графи, які необхідні для заповнення тощо.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що будь-яких зауважень до упакування та досліджуваних об`єктів у експерта ОСОБА_45 не було.

При цьому, згідно заключної частини висновку експерта: частина бокового дзеркала заднього виду автомобіля, яку було вилучено 27 квітня 2018 року під час огляду транспортного засобу автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , та бокове дзеркало заднього виду автомобіля, яке було виявлено та вилучено 25 квітня 2018 року під час огляду місця події за фактом дорожньо-транспортної пригоди поблизу с. Балки Барського району Вінницької області - до розділення складали єдине ціле та утворюють між собою ліве бокове дзеркало заднього виду.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту наголошувала на тому, що під час огляду транспортного засобу 05.04.2024 року, згідно акту № 1 «Огляду технічного стану транспортного засобу» автомобіль марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 був технічно справним, вітрове скло без пошкоджень та тріщин, фари дального і ближнього світла в наявності та без пошкоджень, бічні стекла автомобіля тоновані, цілі, без пошкоджень, заднє скло тоноване без пошкоджень, кузов без видимих пошкоджень.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює заяви сторони захисту, оскільки факт беззаперечно встановлений під час досудового розслідування та під час судового розгляду, що ліве бокове дзеркало заднього виду автомобіля марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 було виявлено та вилучено на місці ДТП, а саме 25.04.2018 року.

Судом першої інстанції спростовано твердження захисника про те, що проставлення понятими ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підписів на спецпакеті № 4441166 є доказом того, що автомобільне ліве бокове дзеркало було вилучено з автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , на місці його огляду, тобто 26 квітня 2018 року на АЗС (селище Бар), а не 25 квітня 2018 року з місця ДТП (с. Балки), є доказом фальсифікації слідчим ОСОБА_60 кримінального провадження та прямим доказом невинуватості обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Вказані твердження суд першої інстанції спротсував показами свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_24 (очевидці події), ОСОБА_29 та ОСОБА_33 , понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які стверджували, що під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 25 квітня 2018 року (с. Балки) на місці пригоди вони бачили частину лівого дзеркала заднього виду від автомобіля та, яке в подальшому було вилучено з місця події.

Понятий ОСОБА_20 стверджував, що під час огляду автомобіля ЗАЗ-110247 26 квітня 2018 року на АЗС (селище Бар), на автомобілі ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 , з водійської сторони бокового дзеркала заднього виду не було.

Слідчий ОСОБА_63 пояснював, що спочатку він був на огляді місця події в с. Балки, тобто на місці ДТП, потім приїхав на АЗС в селищі Бар для огляду автомобіля, ЗАЗ-110247, однак, чітко вказати за яких саме обставин на спецпакеті № 4441166 підписи понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , слідчий не зміг, мотивуючи тим, що вже не пам`ятає все в деталях.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_24 (очевидці події), поняті: ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 стверджували, що слідчі дії були проведенні, про будь-які порушення слідчим ОСОБА_60 при оформленні процесуальних документів їм нічого невідомо, оскільки це питання відноситься лише до компетенції слідчого.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстнції, що дії слідчого ОСОБА_42 вказують не на фальсифікацію ним доказів, як на тому наполягає захисник ОСОБА_8 , а на неналежне виконання професійних обов`язків.

Перевіривши доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів , суд апеляційної інстацнії вважає, що судом першої інстанції належним чином умотивовано та обгрунтовано рішення щодо відсутності підстав для визнання доказів недопустимими.

Суд апеляційної інстанції ,з урахуванням вимог ст. 86, ст.87 КПК України не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами протоколів огляду місця події від 26.04.2018 року, 27.04.2018 року,висновку судового експерта від 06.09.2018 року,який зробленого на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 07.06.2018 року щодо задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Віннциькій області ОСОБА_41 про виконання комплексної транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи, на огляд експерту також надавалися автомобіль марки ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_2 та моторолер, марки "Honda Dio".

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен у подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства»).

Доктрина «плодів отруйного дерева» зводиться до того, що, якщо доказове «дерево» є отруйним, то те ж саме стосується і його «плода». Тобто, якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж.

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруйного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом. Застосування доктрини «плодів отруйного дерева» вимагає здійснення логічних операцій щодо встановлення джерела походження інформації, завдяки якій було здобуто кожен доказ, яким обґрунтовується судове рішення.

Слід відділяти докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотних порушень прав і свобод людини від доказів, отриманих з джерел, не пов`язаних ані прямо, ані опосередковано із такою інформацією.

Крім того необхідно надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд першої інстанції проаналізував пояснення обвинуваченого, свідків, врахував всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та дійшов вірного висновку, щодо доведеності вини ОСОБА_9 , у вчиненні кримнальних правопорушень за ч. 2 ст. 286 КК, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, та за ч. 1 ст.135 КК, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини ( «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65) в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.

З висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_9 є безпідставними.

Відповідно до невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За змістом ст.50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції дотримався вимог ст.50, ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та нетяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, згідно довідки Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області від 12 вересня 2018 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; компроментуючі матеріали відсутні, відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом"якшують покарання, обставину, яка відповідно ст. 67 КК України обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння, думку потепілої,яка просила суворо покарати обвинуваченого.

Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що визначене судом першої інстанції покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Керуючись ст. ст. 405,407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 року щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4