Провадження №1-кс/369/3441/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання т.в.о. начальника СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001218 від 19.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання т.в.о. начальника СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001218 від 19.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з 28.09.2020 на посаді водія у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу за контрактом, солдат ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 18.11.2024 приблизно о 19 год. 00 хв., ( більш точного часу не представилось можливим встановити), проходячи поблизу будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 біля кафе "Joli" біля входу побачив генератор, в цей момент у останнього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, вчиненому повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що в державі Україна діє воєнний стан, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за вищевказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв біля входу до будівлі бензиновий генератор, червоного кольору марки «NUTOOL» моделі «NG7000K», вартістю 44000 тисяч гривень, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого ОСОБА_5 викрадений бензиновий генератор відкотив з місця вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 44000 тисяч гривень.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, вчиненому повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що в державі Україна діє воєнний стан, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за вищевказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв біля входу до будівлі бензиновий генератор, червоного кольору марки «NUTOOL» моделі «NG7000K», вартістю 44000 тисяч гривень, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого ОСОБА_5 викрадений бензиновий генератор відкотив з місця вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 44000 тисяч гривень.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 22.11.2024 приблизно о 19 год. 00 хв., ( більш точного часу не представилось можливим встановити), проходячи поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 біля закладу «Стоматології» побачив біля входу до будівлі стоїть генератор, в цей момент у останнього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, вчиненому повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що в державі Україна діє воєнний стан, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості за вищевказаною адресою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв біля входу до будівлі бензиновий генератор, синього кольору марки «CGM DUAL 15000SP», вартістю 98133 тисяч гривень 60 коп, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого ОСОБА_5 викрадений бензиновий генератор відкотив з місця вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 98133 тисяч гривень 60 коп.

22.11.2024 в 16 годині 00 хвилин в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №0001228 від 22.11.2024, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до вимог п. 3 ч.1 ст. 276, ч. 1 ст.278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором 23.11.2024 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень було повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, має середню освіту, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 27.09.2023 за ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 ККУ до позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України призначено покарання з випробувальним строком 3 ( три) роки, на теперішній час судимість не знята і не погашена.

Як зазначено в клопотанні, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними у кримінальних провадженнях доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом огляду місця події від 18.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; постановою прокурора про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень від 23.11.2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом огляду місця події від 21.11.2024 року; протоколом обшуку від 22.11.2024 року в ході якого за адресою: АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено викрадені генератори; постановою про визнання вилучених генераторів в якості речових доказів по кримінальним провадженням, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; протоколом перегляду відеозапису вилученому з території ЖК « Петрівський Квартал»; та іншими доказами в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини, які відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідча вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальним провадженням іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, зазначає наступне:

- оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, органом досудового розслідування не встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце роботи та засоби для існування, також будучи засудженим по вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 за ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 ККУ до позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років та на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України було призначено покарання з випробувальним строком 3 ( три) роки, на теперішній час судимість не знята і не погашена, у зв`язку з чим, під страхом неминучості покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини, існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду задля уникнення кримінальної відповідальності.

Реальним є і ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування триває та встановлюються всі можливі свідки даної події, а оскільки підозрюваний є місцевим мешканцем, то може чинити тиск на свідків для зміни їх показань в подальшому.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином полягає в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 маючи широке коло друзів та знайомих, може підбурити останніх для надання неправдивих показань з-приводу обставин вище вказаних події.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу та засобів для існування, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на умовному терміні і знову вчинив тяжкі злочини, а отже і в подальшому може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, слідча просила застосувати запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, у вигляді тримання під вартою, строком 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001218 від 19.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з поданого клопотання, 22.11.2024 в 16 годині 00 хвилин в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №0001228 від 22.11.2024, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до вимог п. 3 ч.1 ст. 276, ч. 1 ст.278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором 23.11.2024 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до клопотання.

Так, частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція,викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваної від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить довисновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашньогоарешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_4 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 22 січня 2025 року, включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Зобов`язати підозрюваного:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання, а саме: АДРЕСА_4 ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 22 січня 2025 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 28 листопада 2024 року о 11:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_12