У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2024 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої в особливо важливих справах 1 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шкотово-17 Приморського краю Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, слідчого з особливо важливих справ Головного слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000896 від 03.10.2024

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000896 від 03.10.2024 за підозрою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000896 постановою прокурора від 03.10.2024 виділені з кримінального провадження № 0000130 від 02.04.2022.

З 19 лютого 2014 року збройними силами Російської Федерації (далі - зс РФ) розпочато вторгнення на територію України, в результаті чого з 20.02.2014 окуповано територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Автономної Республіки Крим до її складу.

Крім того, з 07.04.2014 іррегулярні незаконні збройні формування під керівництвом і за фінансування РФ, окупували окремі райони Донецької та Луганської областей. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), у складі яких cтворено незаконні збройні формування, які функціонують і до цього часу.

З 24 лютого 2022 року за наказом президента РФ ОСОБА_7 триває широкомасштабне вторгнення ЗС РФ в Україну і сили оборони України здійснюють збройну відсіч уздовж усієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 встановлено рішеннями міжнародних організацій, зокрема Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 наказу Міжнародного суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ).

Таким чином, між РФ та Україною з 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт і відповідно до спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року ст. 2 його сторони мають дотримуватися вимог міжнародного гуманітарного права.

Під час указаного міжнародного збройного конфлікту в період з 24.02.2022 по 23.09.2022 ЗС РФ частково окупували Луганську, Донецьку, Запорізьку і Херсонську області.

У період з 23 по 27 вересня 2022 року в порушення Конституції України та норм міжнародного права на частково окупованих територіях Запорізької та Херсонської областей окупаційні адміністрації провели так звані «референдуми» про приєднання окупованих територій до РФ.

29 вересня 2022 року Президентом РФ видано укази № 685 і № 686 про визнання державного суверенітету та незалежності Запорізької та Херсонської областей.

30 вересня 2022 року Президент РФ підписав, а 04.10.2022 Державна дума та Рада Федерації РФ ратифікували договори про прийняття та створення у складі РФ нових суб`єктів на окупованих територіях Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей.

У результаті такого приєднання РФ всупереч принципу statusqueantebellum, що означає «стан, який існував до війни», поширила юрисдикцію своїх органів влади, зокрема, Слідчого комітету РФ (далі - СК РФ), прокуратури і судів, на окуповані території України.

На вказані органи, окрім забезпечення правопорядку і здійснення правосуддя, вищим військово-політичним керівництвом РФ було покладено функцію притягнення до кримінальної відповідальності військовополонених українців за сфабрикованими обвинуваченнями, щоб залякати місцеве населення, яке чинило супротив російській владі на окупованих територіях, сформувати негативне враження про захисників України як військових злочинців для виправдання вторгнення РФ в Україну перед громадянами РФ, і шляхом позбавлення волі та поміщення на довготривалий термін у місця відбування покарань військовополонених, вселити у громадян України та військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗСУ) відчуття страху та марності опору ЗС РФ.

Згідно зі злочинним задумом військово-політичного керівництва РФ співробітники СК РФ та прокурори повинні були забезпечити відкриття кримінальних справ, проведення досудового розслідування (попереднього - за законодавством РФ) з метою створення фіктивних доказів вини для пред`явлення військовополоненим ЗС України підозри у вчиненні масових умисних вбивств мирного населення, пред`явлення обвинувачення, арешту, направлення до суду обвинувального висновку з метою засудження таких осіб до реальних термінів позбавлення волі.

У свою чергу, на суди РФ була покладена функція розгляду сфальсифікованих кримінальних справ незаконно притягнутих до кримінальної відповідальності військовополонених ЗСУ і засудження їх та інших громадян України на довготривалі терміни ув`язнення. Водночас такі суди не відповідали вимогам незалежності та неупередженості.

До реалізації злочинного наміру представники влади РФ залучили правоохоронний блок у складі слідчих Головного військового слідчого управління та територіальних підрозділів слідчих управлінь СК РФ, прокурорів РФ, суддів «верховного суду ДНР», «верховного суду ЛНР», «південного окружного суду РФ», оперативних співробітників «МГБ ДНР», «МГБ ЛНР» та інших службових осіб, які повинні були діяти як єдиний механізм виконання репресивних заходів стосовно військовополонених ЗСУ та інших громадян України, що захищали інтереси своєї держави.

Усі співробітники СК РФ, органів прокуратури РФ, судів РФ як спеціалісти в галузі права достеменно обізнані і розуміють, що кожна особа, яка тим чи іншим шляхом опинилася під юрисдикцією РФ, має право на справедливий і неупереджений судовий розгляд, оскільки таке право або його невід`ємні атрибути передбачені ст. ст. 3, 99, 105, 129, 130 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими, ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, ст. ст. 10, 11 Загальної декларації прав людини і звичаєвими нормами гуманітарного права.

Однак усупереч вказаним нормам СК РФ провів попереднє розслідування за фактом смерті невстановлених осіб, під час якого сфальсифікував докази вини військовополоненого ЗСУ ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а так званий «верховний суд ДНР» визнав його винним і засудив до довічного позбавлення волі.

Так, з початком повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України 24.02.2022 розпочався і наступ на м. Маріуполь Донецької області.

Станом на 24.02.2022 солдат ОСОБА_8 , проходив військову службу у пункті постійної дислокації у АДРЕСА_2 як старший навідник 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .

Разом з іншими військовослужбовцями Сил оборони України солдат ОСОБА_8 виконував бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії ЗС РФ у АДРЕСА_2 .

Відбиваючи переважаючі сили ворога на околицях м. Маріуполя, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 змушені були 16.03.2022 відступити до території ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - завод Ілліча) на АДРЕСА_2 , де організували оборону.

За показаннями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у квітні 2022 року ОСОБА_8 разом з іншими захисниками тримав оборону, безперервно перебуваючи на території заводу Ілліча .

Станом на 25.03.2022 завод був повністю оточений силами противника та зазнавав постійних обстрілів. За цих умов солдат ОСОБА_8 територію заводу не залишав, перебував з іншими військовослужбовцями ЗСУ в укритті бункера біля приміщення їдальні, на виконання наказів командирів періодично заступав у наряди для чергування на контрольних пунктах пропуску № 3, № 5 на території заводу Ілліча.

13 квітня 2022 року при спробі виходу з оточеної ворогом території заводу Ілліча ОСОБА_8 потрапив у полон до ЗС РФ і набув статус військовополоненого.

Головним слідчим управлінням СК РФ стосовно ОСОБА_8 та інших військовополонених ЗСУ 06.05.2022 порушено кримінальну справу № 0 за ч. 1 ст. 356 (жорстоке поводження з цивільним населенням, застосування у збройному конфлікті засобів та методів, заборонених міжнародними договорами РФ) Кримінального Кодексу РФ ( далі - КК РФ).

Кримінальну справу стосовно ОСОБА_8 та інших осіб 26.12.2022 до свого провадження прийняв слідчий Головного слідчого управління СК РФ ОСОБА_6 .

За даними попереднього розслідування, проведеного слідчим ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_8 у період з 05 по 07 квітня 2022 з 12 до 14 год., перебуваючи на бойових позиціях у приміщенні «Нової пошти № 11» за адресою: просп. Нікопольський (Бойка), 75а у м. Маріуполі, із застосуванням вогнепальної зброї за наказом керівництва вчинив умисне вбивство 4 мирних жителів - 2 невстановлених осіб чоловічої та 2 осіб жіночої статі, таким чином вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 356 (жорстоке поводження з цивільним населенням на окупованій території) та п. п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105 (умисне вбивство двох і більше осіб, вчинене організованою групою з мотивів політичної та ідеологічної ненависті) КК РФ.

31.03.2023 слідчий ОСОБА_6 у приміщенні Головного слідчого управління СК РФ, розташованого у пров. Технічному, 2 у місті Москва склав і підписав обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 356, п. п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105 КК РФ.

Того самого дня обвинувальний висновок був погоджений керівником Головного слідчого управління СК РФ генерал-лейтенантом ОСОБА_10 .

Під час проведення вказаного розслідування ОСОБА_6 умисно порушив право ОСОБА_8 на справедливий суд з огляду на таке.

Так, підставою для початку кримінального переслідування ОСОБА_8 і його побратимів стала публікація в мережі Інтернет фотографій чотирьох трупів невстановлених осіб, які, ймовірно, загинули в результаті міжнародного збройного конфлікту між РФ і Україною.

Слідчий ОСОБА_6 не провів усіх необхідних слідчих дій для з`ясування факту настання події злочину і причетності до його вчинення ОСОБА_8 . Слідчим не встановлено місце і час виявлення трупів людей, час та обставини їх смерті, не проведено їх огляди, тіла не ідентифіковано. Судово-медичне дослідження трупів у кримінальній справі не проводилось, причина смерті не встановлена, де поховані тіла загиблих осіб слідством не встановлено, як і не перевірено достовірність самих фотознімків.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_8 у період вчинення інкримінованого йому злочину (з 05 по 07 квітня 2022 з 12 до 14 год.) межі території заводу Ілліча не залишав, вся територія заводу за межами огорожі на той час перебувала під повним вогневим контролем ЗС РФ, тому зайняття ОСОБА_8 позицій оборони у приміщенні на АДРЕСА_2 на той час було неможливим, ОСОБА_6 не встановив обставин, які могли свідчити про невинуватість ОСОБА_8 , і сфальсифікував докази його вини.

Так, для доведення вини ОСОБА_6 використав, крім іншого, самовикривальні показання ОСОБА_8 , отримані в результаті жорстокого поводження та застосування до нього насильства невстановленими особами в СІЗО, і свідчення побратимів ОСОБА_8 проти нього, також здобуті в результаті їх катування невстановленими особами в СІЗО. При цьому, про факти катування ОСОБА_8 і свідка у справі ОСОБА_6 було достеменно відомо.

Використання свідчень, отриманих в результаті фізичного тиску, є порушенням ст. 99 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими.

Крім того, під час попереднього розслідування слідчий ОСОБА_6 грубо порушив право ОСОБА_8 на захист, передбачене ст. 75 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій від 12.08.1949.

Так, у ОСОБА_8 не було можливості звернутися до осіб, які б могли виступити свідками захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу кваліфікованого захисника, вибраного на власний розсуд. ОСОБА_6 , усвідомлюючи абсолютну неможливість для військовополоненого контактувати із зовнішнім світом з метою отримання правової допомоги, знаючи про те, що він піддається жорстокому поводженню, не повідомив про порушення стосовно ОСОБА_8 кримінальної справи, затримання, обвинувачення, арешту його родичів чи будь-які міжнародні організації, які могли б забезпечити ОСОБА_8 належний захист.

У результаті порушення права ОСОБА_8 не свідчити проти себе, зокрема під тортурами, і права на захист ОСОБА_6 як слідчий СК РФ під виглядом проведення передбачених Кримінально-процесуальним кодексом РФ (далі - КПК РФ) слідчих і процесуальних дій створив особисто із залученням третіх осіб документи - матеріали кримінальної справи, які нібито містять докази вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, які він насправді не вчиняв.

31 березня 2023 у приміщенні Головного слідчого управління СК РФ, розташованого на пров. Технічний, 2 у м. Москва ОСОБА_6 склав і підписав обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 356, п. п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105 КК РФ. Обвинувальний висновок 21.04.2023 був затверджений «заступником прокурора ДНР» ОСОБА_11 і направлений до «верховного суду ДНР» для проведення судового розгляду. При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що цей «суд» не є незалежним і неупередженим, а тому не зможе провести судовий розгляд обвинувального висновку проти ОСОБА_8 з дотриманням його прав і свобод, а лише легалізує докази, підроблені ОСОБА_6 під час попереднього розслідування.

Суддя так званого «верховного суду ДНР» ОСОБА_12 , 15.08.2023 у приміщенні «верховного суду ДНР» за адресою: пл. Правосуддя, 1 Ворошиловський р-н, м. Донецьк, розглянув у закритому судовому засіданні вказану кримінальну справу і на підставі сфальсифікованих доказів вини виніс вирок військовополоненому ОСОБА_8 , безпідставно визнавши його винним у вчиненні воєнних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 356, п. п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст.105 КК РФ та призначив йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, в період з 26.12.2022 по 31.03.2023, перебуваючи на території РФ та окупованій території України (більш точне місце перебування не встановлено) слідчий Головного слідчого управління СК РФ ОСОБА_6 провів попереднє розслідування факту смерті чотирьох невстановлених осіб, під час якого використав самовикривальні показання ОСОБА_8 , здобуті внаслідок жорстокого поводження та застосування до нього тортур невстановленими особами в СІЗО, не надав ОСОБА_8 можливості для здійснення самозахисту або залучення кваліфікованого захисника за своїм вибором, не з`ясував усіх обставин, які могли свідчити про невинуватість ОСОБА_8 , і за результатом такого розслідування склав 31.03.2023 обвинувальний висновок про вчинення ОСОБА_8 злочинів, які той не вчиняв. Результатом судового розгляду вказаного обвинувального висновку стало визнання ОСОБА_8 15.08.2023 винним і засудження його до довічного позбавлення волі.

Такими діями ОСОБА_6 порушим право ОСОБА_8 на справедливе та належне судове розслідування, передбачене ст. ст. 3, 99, 105, 129, 130 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими, ст. 75 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій від 12.08.1949.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на кримінальне переслідування громадян України, які стали на захист власної держави, діючи в аналогічний спосіб, слідчий ОСОБА_6 провів попереднє розслідування у кримінальній справі № 3000367 за обвинуваченням військовослужбовців ЗСУ - водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та старшого навідника ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких також безпідставно обвинувачено у вбивстві цивільного населення у м. Маріуполі Донецької області.

За результатами проведеного розслідування 29.03.2023 слідчий ОСОБА_6 склав і підписав обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 356, п.п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105, ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105 (жорстоке поводження з цивільним населенням на окупованій території, вбивство, тобто навмисне заподіяння смерті іншій людині, двох і більше осіб, вчинене організованою групою, за мотивами політичної, ідеологічної ненависті, а також замах на вбивство цих осіб) КК РФ.

За даними проведеного ОСОБА_6 розслідування, військовослужбовці ЗСУ ОСОБА_13 та ОСОБА_14 26.02.2022, перебуваючи на бойових позиціях у районі просп. Карпова, 35 у м. Маріуполі, із застосуванням вогнепальної зброї за наказом керівництва вчинили умисне вбивство шістьох мирних жителів - невстановлених осіб чоловічої статі.

Того самого дня обвинувальний висновок був погоджений керівником Головного слідчого управління СК РФ ОСОБА_15 .

Згідно з обвинувальним висновком слідчий ОСОБА_6 зібрав докази про причетність вказаних осіб до вчинення інкримінованих їм злочинів.

Діючи умисно, на виконання злочинного плану вищого військово-політичного керівництва РФ, спрямованого на притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб - українських військовополонених за їх участь у захисті своєї держави, слідчий ОСОБА_6 створив штучні докази вини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні умисного вбивства невстановлених цивільних осіб у м. Маріуполі Донецької області.

Для цього слідчий ОСОБА_6 використав зізнавальні показання цих осіб, отримані внаслідок жорстокого поводження з військовополоненими, протокол огляду місця події від 14.03.2023, проведеного через рік після злочинів, яким зафіксовано ділянку місцевості поблизу адміністративної будівлі № 35 по просп. Карпова у м. Маріуполі, де, за словами ОСОБА_16 , він здійснював прицільні постріли у шістьох невстановлених цивільних чоловіків. На місці події відсутні тіла загиблих осіб, не виявлено слідів крові, застосування вогнепальної зброї та інших слідів злочинів. З місця події нічого не вилучалось.

Слідчим не проведено необхідних слідчих дій для встановлення факту події злочину і причетності до його вчинення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Слідчим не встановлено місце і час виявлення трупів людей, час та обставини їх смерті, не проведено їх огляди, тіла не ідентифіковано. Судово-медичне дослідження трупів у кримінальній справі не проводилось, причину смерті не встановлено, де поховані тіла загиблих осіб, слідством не встановлено.

Достовірно знаючи, що визнавальні показання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримані під психологічним тиском та об`єктивними доказами не підтверджені, ОСОБА_6 зазначив в обвинувальному висновку, що 26.02.2022, перебуваючи на бойових позиціях у районі просп. Карпова, 35 у м. Маріуполі, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із застосуванням вогнепальної зброї вчинили умисне вбивство шістьох мирних жителів - невстановлених осіб чоловічої статі.

При цьому, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 26.02.2022 відбивали наступ ворога за 15 км від м. Маріуполя на оборонних позиціях у районі с. Орловське, Донецької області. На час інкримінованих злочинів вони перебували в іншому місці і не могли їх вчиняти, про що ОСОБА_6 було достеменно відомо.

Крім того, під час попереднього розслідування слідчий ОСОБА_6 грубо порушив право ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на захист, передбачене ст. 75 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій від 12.08.1949. Так ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не мали можливості звернутися до осіб, які б могли виступити свідками захисту, захищати себе особисто чи скористатися юридичною допомогою кваліфікованого захисника, вибраного на власний розсуд. ОСОБА_6 , усвідомлюючи абсолютну неможливість військовополонених контактувати із зовнішнім світом з метою отримання правової допомоги, знаючи, що вони зазнають жорстокого поводження, не повідомив про порушення стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_13 кримінальної справи, затримання, обвинувачення, арешту, проведення слідчих дій їхніх родичів чи будь-які міжнародні організації, які могли б забезпечити їм належний захист.

Крім того, ОСОБА_6 порушив право ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на виклик і допит свідків захисту, оскільки під час розслідування, усвідомлюючи, що військовополонені перебувають під його владою, не забезпечив можливості зв`язатися з такими свідками.

У результаті порушення права не свідчити проти себе, зокрема під тортурами, і права на захист ОСОБА_6 як слідчий СК РФ під виглядом проведення передбачених КПК РФ слідчих і процесуальних дій створив особисто із залученням третіх осіб документи - матеріали кримінальної справи, які нібито містять докази вини ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, які вони не вчиняли.

За наведених обставин слідчий ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання загального злочинного плану військово-політичного керівництва РФ, який передбачав незаконне засудження українських військовополонених за участь у відсічі збройній агресії РФ проти України, достовірно знаючи про непричетність ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до вчинення інкримінованих злочинів, використовуючи штучно створені докази вини - протокол огляду місцевості без трупів невстановлених осіб та показання військовополонених, отриманих під тиском, без встановлення обставин, які підлягають доказуванню у справі : часу, місця, способу, інших обставин злочину, причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та її наслідками, 29.03.2023 перебуваючи у приміщенні Головного слідчого управління СК РФ, розташованого на пров. Технічному, 2 у м. Москва, склав і підписав обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 356, п.п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105, ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105 КК РФ, які вони не вчиняли.

За відсутності обґрунтованих доказів вини українських військовополонених у вбивстві невстановлених осіб, обвинувальний висновок стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 21.04.2023 був затверджений «заступником прокурора ДНР» ОСОБА_17 та направлений до «верховного суду ДНР» для проведення так званого «судового розгляду». При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що цей «суд» не є незалежним і неупередженим, а тому не зможе розглянути обвинувальний висновок проти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з дотриманням їхніх прав і свобод, а лише легалізує докази, підроблені ОСОБА_6 під час попереднього розслідування.

За результатами закритого судового розгляду, який проводився невстановленими «суддями верховного суду ДНР» за адресою: пл. Правосуддя, 1, Ворошиловський р-н, м. Донецьк, 20.09.2023 в порушення норм ст. ст. 129, 130 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими на підставі сфальсифікованих слідчим ОСОБА_6 доказів винесено вирок українським військовослужбовцям ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за вчинення воєнних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 356, п. п. «а», «ж», «л» ч. 2 ст. 105 КК РФ, та призначено їм покарання: ОСОБА_14 - у виді 28 років позбавлення волі з відбуванням у колонії суворого режиму, ОСОБА_13 - 25 років позбавлення волі з відбуванням у колонії суворого режиму.

Таким чином, на підставі складеного слідчим ОСОБА_6 обвинувального висновку із штучно створеними доказами вини військовополонені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 20.09.2023 були визнані винними «верховним судом ДНР» і засуджені на тривалий строк позбавлення волі, чим порушено право обвинувачених на справедливе та належне судове розслідування, передбачене ст. 130 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими.

На підставі зібраних доказів слідчим 13.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України слідчим 1 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснено виклик ОСОБА_6 на «12» год. «00» хв. «24», «25» та «26» вересня 2024 року шляхом публікації повістки про виклик для вручення повідомлення про підозру та допиті в якості підозрюваного у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 14.09.2024 № 187 (7847), а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 у зазначений у повістках про виклик час та дату до Головного слідчого управління Служби безпеки України не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки.

На даний час фактичне місцезнаходження ОСОБА_6 встановити не виявилося можливим.

Згідно інформації 1 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України№ 14/1/2-3734нт від 04.10.2024, підозрюваний ОСОБА_6 на даний час перебуває за межами України на території Російської Федерації, та, будучи належним чином повідомленим, не з`являється та не планує з`являтись без поважних причин на виклик слідчого.

08.10.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, організацію якого доручено співробітникам ГУ «Д» ДЗНД СБ України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами досудового розслідування:

-протокол допиту ОСОБА_18 ;

-протокол допиту ОСОБА_19 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_20 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_21 ;

-протокол огляду матеріалів НСРД від 09.09.2024;

-відповідь на доручення оперативного підрозділу від 26.04.2024 №12/2/5-2535;

-відповідь на доручення оперативного підрозділу від 20.02.2024 №12/2/5-1163;

-відповідь на доручення оперативного підрозділу від 23.04.2024 №12/2/5-2437.

-протокол огляду від 17.04.2024 статті «Военный ВСУ получил пожизненный срок за убийство мирных жителей в Мариуполе»;

-відповідь на запит в/ч НОМЕР_4 №4158 від 17.06.2024;

-відповідь на запит в/ч НОМЕР_1 №2600 від 27.04.2024.

Отримані на даному етапі досудового розслідування докази та відомості, що вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для твердження про обґрунтованість повідомлення останньому про підозру, так і для обрання стосовно підозрюваного запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає за необхідне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого останнього оголошено в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, або довічне позбавлення волі. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів»;

-ризик знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження;

-ризик незаконного впливу на свідків, обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_6 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб;

-ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , враховуючи його безкарність після здійснення даних кримінальних правопорушень, та перебуваючи на території рф має можливість надалі продовжувати свою злочинну діяльність з метою подальшого сприяння збройній агресії рф проти України.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до наявної у органу досудового розслідування інформації ОСОБА_6 перебуває на території Російської Федерації.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_6 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1