Справа № 944/5694/24
Провадження №1-кп/944/1223/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2023 року за № 0000448, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавареччина Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, військова посада - кулеметник, який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19), судимого вироком Яворівського районного суду Львівської області 25 липня 2024 року до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України,

встановив:

Військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 119, 120, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, не маючи наміру на завжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 13 червня 2023 року до 08:00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування військової частини до моменту добровільного повернення 04 липня 2023 року до військової частини НОМЕР_2 , чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Військову частину залишив у зв`язку із поганим станом здоров`я. Дозволу на залишення військової частини чи лікування від командування частини не отримував. Щиро шкодує, що залишив військову частину, бажає проходити військову службу надалі.

Обвинувачений, прокурор та захисник в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам кримінального провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України як дії, які виразились у самовільному залишені військової частини військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який судимий, проходив військову службу з 2015 року, у період 2016-2017 років брав участь в Антитерористичній операція на сході України, на початку повномасштабного вторгнення росії (у лютому 2023 року) з власної ініціативи був мобілізований для проходження військової служби, у травні 2023 року під час бойових дій отримав мінно-вибухову травму, контузію, потребував лікування, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд зазначає, що у зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. ст. 69, 75 Кримінального кодексу України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 Кримінального кодексу України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Тобто, вказаний Закон вносить зміни до статей 69 та 75 Кримінального кодексу і виключає можливість призначення більш м`якого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, відсутні правові підстави застосування положень ст. 69 та ст. 75 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України строком 5 років.

Також судом встановлено, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та обрано покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року у справі № 944/417/24, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу приведення цього вироку до виконання, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року у справі № 944/417/24.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 слід залишити в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року у справі № 944/417/24, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу приведення цього вироку до виконання, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року у справі № 944/417/24.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1