24 жовтня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, кримінальне провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України,
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 вересня 2024 року у вищезазначеному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію прокурора та просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт і доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.
Дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя відповідно до ст. ст. 32, 33, 615 КПК України.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, а відтак підстав для його повернення прокурору немає.
З вказаних обставин суд доходить висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні.
Під час підготовчого судового засідання судом виконані вимоги ч.4 ст.315 КПК України шляхом роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_5 права заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, на що обвинувачений повідомив, що не бажає заявляти таке клопотання.
Під час підготовчого судового засідання судом виконані вимоги ч.4 ст.315 КПК України шляхом роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 права заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, на що обвинувачений повідомив, що не бажає заявляти таке клопотання.
Отже, розгляд даного кримінального провадження слід проводити суддею одноособово.
Коло осіб, які беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурор, потерпіла, обвинувачені та їх захисники.
Разом цим прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.
Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою до 03.09.2024.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2024 застосований до ОСОБА_5 запобіжний у вигляді тримання під вартою продовжено до 06.10.2024 включно.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.09.2024, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 30.10.2024.
У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якої передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, у разі зміни запобіжного заходу, чи відмови у його продовженні, буде переховуватись та ухилятись від суду, що унеможливить судовий розгляд та є ризиком передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, прокурор зазначає про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно жінки, яка, завідомо слабкіша за обвинуваченого, що свідчить про соціальну небезпеку ОСОБА_5 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_5 , відповідно до ст.290 КПК України, у повному обсязі відкриті матеріали досудового розслідування, він обізнаний про місця проживання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Він є знайомим свідка ОСОБА_9 , який доводить його участь у вчиненні злочину. Знає де проживає та працює потерпіла ОСОБА_4 , оскільки місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є під`їзд за місцем проживання останньої. Враховуючи, що судовий розгляд ще не розпочато, та жодна з вказаних осіб, з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, не допитана у судовому засіданні, а тому є підстави вважати, що знаходячись па волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на вказаних осіб, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності з корисливих мотивів, спрямований на заволодіння майном потерпілої, що свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів корисливої спрямованості з метою отримання грошових коштів злочинним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію прокурора та просила суд задовольнити клопотання прокурора та залишити обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки вона побоюється за своє життя, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 стежив за нею для здійснення нападу та знає де вона мешкає, працює та її розпорядок дня. Вважає, що обвинувачений не чине на неї будь який вплив виключно, у зв`язку з тим, що утримується під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу в обґрунтування якого зазначив про те, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними. Також посилається на неоґрунтованість підозри. Зазначає про те, що ОСОБА_5 не вчиняв будь-яких дій відносно потерпілої. Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи.
Також, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 були подані до суду наступні документи: документи щодо обстеження та лікування обвинуваченого і його сина за період з 2022 - 2024 рік; довідки ВПО; свідоцтво про шлюб; свідоцтво про народження дитини; акт про нещасний випадок від 12 травня 2014 року; акт спеціального розслідування групового нещасного випадку від 08 травня 2014 року.
З урахуванням вищезазначеного, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить суд відмовити прокурору у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт, або визначити розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити, а у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Прокурор та потерпіла заперечували проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та просили суд відмовити у його задоволенні.
Розглянувши заявлені клопотання суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3133/2024 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3809/2024 ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2024.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/4239/2024 ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2024 року включно.
Відповідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження на досудовому розслідуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на потерпілу та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.
Надана суду медична документації щодо стану здоров`я ОСОБА_5 свідчать лише проте, що йому рекомендовано вживання ліків. Доказів того, що він не може їх приймати в умовах слідчого ізолятору суд не надано. Крім того, як повідомив сам ОСОБА_5 у судовому засіданні, травма суглобу, яка була ним отримана у 2014 році вже зажила та його не турбує.
Також, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_5 , у нього підвищений внутрішньо черепний тиск.
Разом з цим, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою, а міцність його соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та неодноразового продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Надана суду медична документація щодо стану здоров`я сина обвинуваченого свідчить про те, що останній має проблеми зі здоров`ям та потребує вживання ліків, проте дана обставина не зменшує встановлених ризиків та не свідчить про неможливість знаходження обвинуваченого в умовах СІЗО.
Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри суд зазначає про те, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні, суд виходить із встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обставин щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України. При цьому, суд враховує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в підготовчому судовому засіданні ризиків та вважає необхідним продовжити ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою. Надані суду медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 свідчать лише проте, що йому рекомендовано вживання ліків. Доказів того, що він не може їх приймати в умовах слідчого ізолятору суд не надано.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню, а у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що передбачено п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Прокурором також у судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.
Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про те, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.07.2024 до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний у вигляді тримання під вартою до 03.09.2024.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.08.2024 застосований до ОСОБА_7 запобіжний у вигляді тримання під вартою продовжено до 06.10.2024.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.09.2024, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 30.10.2024.
У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якої передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, у разі зміни запобіжного заходу, чи відмови у його продовженні, буде переховуватись та ухилятись від суду, що унеможливить судовий розгляд, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Також, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно жінки, яка, завідомо слабкіша за обвинуваченого, що свідчить про соціальну небезпеку ОСОБА_7 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. Це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_11 буде саме тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_7 , відповідно до ст. 290 КПК України, у повному обсязі відкриті матеріали досудового розслідування, він обізнаний про місця проживання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Він є знайомим свідка ОСОБА_9 , який доводить його участь у вчиненні злочину. Знає де проживає та працює потерпіла ОСОБА_4 , оскільки місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є під`їзд за місцем проживання останньої. Враховуючи, що судовий розгляд ще не розпочато, та жодна з вказаних осіб, з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, не допитана у судовому засіданні, а тому є підстави вважати, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 матиме змогу незаконно впливати на вказаних осіб, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_7 не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні злочину проти власності з корисливих мотивів спрямований на заволодіння майном потерпілої, що свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів корисливої спрямованості з метою отримання грошових коштів злочинним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію прокурора та просила суд задовольнити клопотання прокурора та залишити обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки вона побоюється за своє життя, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 стежив за нею для здійснення нападу та знає де вона мешкає, працює та її розпорядок дня. Вважає, що обвинувачений не чине на неї будь який вплив виключно, у зв`язку з тим, що утримується під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу в обґрунтування якого зазначив про те, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними. Також посилається на неоґрунтованість підозри. Зазначає про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання. У ОСОБА_7 наявне постійне місце проживання, місце роботи за усним трудовим договором, тобто наявне джерело доходу. Також у ОСОБА_7 є мати, якій 63 роки та вона потребує допомоги з боку сина.
З урахуванням вищезазначеного, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить суд відмовити прокурору у продовженні строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт, або визначити розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та просив суд його задовольнити, а у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Прокурор та потерпіла заперечували проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та просили суд відмовити у його задоволенні.
Розглянувши заявлені клопотання суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3134/2024 до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/3798/2024 ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2024 року у справі ЄУН 335/7815/24, провадження 1-кс/335/4238/2024 ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 жовтня 2024 року.
Відповідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Також, ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, та за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження на досудовому розслідуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на потерпілу та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Крім того, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має постійне місце мешкання, є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, не одружений, дітей не має, раніше не судимий.
Разом з цим, зазначені обставини не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та неодноразового продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри суд зазначає про те, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні, суд виходить із встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обставин щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України. При цьому, суд враховує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в підготовчому судовому засіданні ризиків та вважає необхідним продовжити ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні медичні документи щодо неможливості перебування під вартою.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню, а у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що передбачено п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314-316, 369-372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 грудня 2024 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.
У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 грудня 2024 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.
Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Викликати у судове засідання учасників кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 жовтня 2024 року.

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1