Справа №760/1592/24 1-кс/760/6521/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову від 27 грудня 2023 року слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002742 від 14 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

20 червня 2024 року після скасування ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року з Київського апеляційного суду до Солом`янського районного суду м. Києва повернулась вказана скарга для виконання вимог статтей 306-307 КПК України.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002742 від 14 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

27 грудня 2023 року постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження № 0002742 від 14 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у поданій скарзі зазначає, що постанова є незаконною, оскільки на його думку слідчий закрив кримінальне провадження не перевіривши всіх необхідних слідчих дій, зокрема (але не виключно), не провів одночасний допит потерпілої ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_6 для з`ясування причин розбіжностей в показаннях щодо механізму отримання тілесних ушкоджень, не провів з ОСОБА_6 слідчий експеримент, не призначив додаткову експертизу для встановлення того, чи могли тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_3 утворитись внаслідок падіння на підлогу за обставин вказаних свідком ОСОБА_6 .

Крім того, в скарзі адвокат зазначає, що посилання слідчого в постанові, що оскаржується, на нібито ненадання потерпілою ОСОБА_3 медичної документації для проведення судово-медичної експертизи, є безпідставними, оскільки відповідно до дослідницької частини висновку експерта № 1470/е від 16 жовтня 2018 року, потерпілою був наданий значний обсяг медичної документації.

Тому, представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у поданій скарзі просив слідчого суддю скасувати вказану постанову.

17 липня 2024 року від представника потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він підтримав доводи, викладені у скарзі та просив розглядати подану скаргу у його відсутності.

Уповноважений слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до частини 3 статті 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності представника потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 та уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно частини 5 статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених статті 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до частин 1-2 та 6 статті 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із частини 1 статті 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до частини 2 статті 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002742 від 14 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.

27 грудня 2023 року постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження № 0002742 від 14 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова слідчого обґрунтована тим, що враховуючи покази свідків та ті обставини, на які вказує потерпіла, а саме отриманні тілесних ушкоджень 21 лютого 2017 року не підтверджується медичним обстеженням проведеним 21 лютого 2017 року під час якого пошкодження внутрішніх органів та кістково травматичних пошкоджень під час проведення огляду у ОСОБА_3 виявлено не було, що ставить під сумнів викладені останньою обставини у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та показах наданих в якості потерпілої.

За таких обставин, порівнявши всі можливі дії по вище зазначеному кримінальному правопорушенню отримати будь які данні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, не можливо. Тому, слідчий прийшов до висновку про закриття кримінального провадження № 0002742 від 14 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи представника потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею вважає, одночасний допит потерпілої ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_6 для з`ясування причин розбіжностей в показаннях щодо механізму отримання тілесних ушкоджень, проведення зі свідком ОСОБА_6 слідчого експерименту та призначення додаткової експертизи для встановлення того, чи могли тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_3 утворитись внаслідок падіння на підлогу за обставин вказаних свідком ОСОБА_6 може суттєво вплинути на хід досудового розслідування кримінального провадження № 0002742 від 14 березня 2017.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 27 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова слідчого обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтми 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга представника потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова слідчого від 27 грудня 2023 року - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу - задовольнити.

Постанову від 27 грудня 2023 року постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження № 0002742 від 14 березня 2017року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1