справа № 2-41/97
провадження № 1-о/691/1/24
У Х В А Л А

22 серпня 2024 рокум.Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відеконференції), засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року в кримінальній справі № 2-41/97 за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває заява ОСОБА_7 про перегляд вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року в кримінальній справі № 2-41/97 за нововиявленими обставинами.

У заяві від 10.07.2023 року засуджений просить переглянути за нововиявленими обставинами вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року по кримінальній справі № 2-41/97, відновивши справу, провести розслідування та направити її до суду, також просив викликати свідка ОСОБА_8 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що підставами у зверненні до суду у відповідності до - п.1) п.4) ст.459 КПК України є нововиявлені обставини фактичного та правового характеру в частині штучного створення доказів обвинувачення, а саме:

1). Неправильних пояснень експерта, представлених у судово-медичному висновку № 201 від 22.10.1996 року (експертиза трупа) та невиконання останнім своїх обов`язків при огляді місця вчинення злочину та трупу ОСОБА_9 , які полягають в тому, що під час проведення огляду місця події злочину 20.10.1996 року, залучений до участі судово-медичний експерт ОСОБА_10 , не виконав покладенні на нього, як на спеціаліста у галузі судової медицини, обов`язки огляду трупа на місці його виявлення у строгому порядку, який регламентований «Правилами роботи лікаря-фахівця з судової медицини при зовнішньому огляді трупа на місці його виявлення». Протокол огляду місця події злочину від 20.10.1996 року, не містить першочергових даних виконання судово-медичним експертом ОСОБА_10 , обов`язків експерта щодо алгоритму дій судово-медичного експерта на місці події злочину при огляді трупа який, зокрема, передбачає: встановлення первинного положення трупа та виявлення його можливих змін за трупними плямами; з`ясування питання щодо відповідності місця знайдення трупа місцю настання смерті; встановлення характеру та особливостей ушкоджень. Не встановлення часу настання смерті виявленого трупа людини, а саме судово-медичний експерт ОСОБА_10 усвідомлюючи необхідність у проведені чотирикратної термометрії трупа людини з фіксуванням навколишньої температури повітря, не виконав передбачені вимоги інструкції та правил, які встановлені в судовій медицині при зовнішньому огляді трупа. Не виконання судово-медичним експертом обов`язків експерта при огляді трупа на місці його виявлення має правовий наслідок спотворення відомостей які мають істотне доказове значення для встановлення суб`єктивної істини по кримінальній справі № 2-41/97 та мало місце фальсифікації доказів обвинувачення, у формуванні версії події кримінального злочину в частині часу його вчинення. В подальшому судово-медичний експерт ОСОБА_10 , не виконуючи покладенні обов`язки експерта та переслідуючи мету подальшої фальсифікації доказу обвинувачення в частині «часу вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 », надав завідомо неправдивий Висновок експертизи (експертиза трупа) № 201 від 22.10.1996 року. Наразі заявник по цьому факту звернувся до правоохоронних органів і за його заявою в ЄРДР внесені відомості за № 0000010 від 26.01.2022 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 384 КК України судово-медичним експертом ОСОБА_10 , в частині надання завідомо неправдивого висновку № 201 від 22.10.1996 року (експертиза трупа), яким введено в оману досудове слідство та суд по кримінальній справі № 2-41/97;

2). Використання судом, як доведення вини, неправдивих показів підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_7 , представлених у поясненні від 20.10.1996 року, які існують як окремий документ в межах якого стверджується викривання особою ОСОБА_7 , своєї причетності до скоєння розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_9 , 19.10.1996 року близько 20 години. Неправдивість показів підозрюваного ОСОБА_7 , тобто - його, була обумовлена, застосуванням недозволених методів досудового слідства (фізичне та психологічне насильство), незабезпечення права на захист (недопуску до участі у слідчій дії захисника, участь якого законом визнається обов`язковою), що стало примусом до визнання себе винним, з формуванням події кримінального злочину (часу, місця, способу, на спотворених у кримінальній справі відомостях представлених у протоколі огляду місця події злочину від 20.10.1996 року, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_10 , яким було неправдиво вказано про час та місце вчинення кримінального злочину. Крім того, неправдивість показів підозрюваного ОСОБА_7 , у поясненні від 20.10.1996 року, окремо стверджується фактами : а) пояснення від 20.10.1996 року складалося власноручно дізнавачем ОСОБА_11 , який також власноручно в кінці пояснення зробив допис - мова оригіналу: «… с моих слов записано верно мною прочитано…»; б) неправдивість та нелогічність відомостей написаних у поясненні від 20.10.1996 року дізнавачем ОСОБА_11 щодо нібито визнання ОСОБА_7 , своєї вини і причетності до вчинення злочину проти ОСОБА_9 , саме близько 20 год. 19.10.1996 року, обумовлюється неправдивістю висновку судово-медичного експерта ОСОБА_10 , про час настання смерті потерпілого ОСОБА_9 , який представлений зі слів експерта у протоколі огляду місця події злочину від 20.10.199 року та у судово-медичній експертизі ( експертиза трупа ) № 201 від 22.10.1996 року.

3). Наявність алібі засудженого ОСОБА_7 , яке встановлюється показами свідків та процесуальними документами, що поза розумних сумнівів доводять його непричетність до вчинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_9 за пред`явленою у обвинувальному вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року, версією обвинувачення «…близько 20 год. 19.10.1996 року по АДРЕСА_1 , в районі будинків № № 33-35…», зокрема: а) неправдивість показів підозрюваного ОСОБА_7 , обумовлена, застосуванням недозволених методів досудового слідства, що стало примусом до визнання себе винним, з формуванням події кримінального злочину (часу, місця, способу) на спотворених у кримінальній справі відомостях представлених у протоколі огляду місця події злочину від 20.10.1996 року, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_10 , яким було неправдиво вказано час та місце вчинення кримінального злочину; б) відсутність самої події злочину за пред`явленою версією обвинувачення «…близько 20 год. 19.10.1996 року по АДРЕСА_1 , було вчинено розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_12 …»; б) неспроможність особи засудженого ОСОБА_7 (виключаючий фактор часу в можливості вчинення розбійного нападу), вчинити злочин, за пред`явленою версією обвинувачення оскільки, виходячи з наявності показів свідка ОСОБА_8 та його письмової заяви від 19.10.1996 року про вчинення злочину, протоколу огляду місця події злочину проти ОСОБА_8 від 19.10.1996 року, в межах фіксування часового орієнтиру проведення слідчо-розшукової дії 19.10.1996 року в період з 21.00 по 22.00 годину, за місцем події злочину та прилеглої території якими є ділянка по АДРЕСА_2 під час якої жодних слідів іншого злочину, що носив би характер - виявлення трупу людини ( ОСОБА_9 ) з ознаками насильницької смерті до 22.00 години, включно, 19.10.1996 року в районі будинків № АДРЕСА_1 - виявлено не було.

Додатковими аргументами які підтверджують непричетність до вчиненого злочину є Висновок експерта № 878 від 15.01.1997 року, Висновок експерта № 186 від 12.12.1996 року, Висновок експерта № 2/280 від 03.06.1997 року, згідно яких встановлена відсутність молекулярних та біологічних слідів за ідентифікаційною приналежністю: а) відсутність на речах підсудного ОСОБА_7 слідів, мікрочастин речей потерпілого ОСОБА_9 ; б) відсутність на речах потерпілого ОСОБА_9 слідів, мікрочастки речей підсудного ОСОБА_7 ; в) відсутність мікрочастин потерпілого ОСОБА_9 включаючи і волокна накладання одягу потерпілого ОСОБА_9 , на обрізку металевої труби, вилученої у підсудного ОСОБА_13 та визнаної знаряддям вбивства.

Зазначене дає підстави спростувати версію обвинувачення в частині вчинення злочину певним способом і певними особами «…шляхом нападу на потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_13 та нанесення ОСОБА_9 ударів обрізком металевої труби, також ногами та руками в різні частини тіла, що призвело до смерті останнього…».

З огляду на вище викладене просив виправдати його - ОСОБА_7 , по пред`явленому епізоду обвинувачення - розбійного нападу та умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_9 , за кваліфікуючими ознаками ст.ст. 142 ч 3; 93 п. «а» КК України в ред. 1960 року, у зв`язку з недоказаністю участі у пред`явленому обвинувачені.

Також, в матеріалах справи міститься клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження у відповідності до вимог ст. 333 КПК України, згідно якого засуджений ОСОБА_7 , просив в межах забезпечення кримінального провадження № 1/0/691/3/23 по справі № 2-41/97 доручити відповідному органу проведення рецензування висновку експерта згідно до положень наказу Міністерства Юстиції України від 25.05.2015 року № 775/5.

У судовому засіданні засуджений підтримав окремо подане клопотання та обґрунтування викладені у ньому, просив його задоволити, викликати для допиту свідка ОСОБА_8 , дізнавача Смілянського МРВ ОСОБА_14 та громадян ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а клопотання про заходи забезпечення кримінального провадження шляхом рецензування висновку експерта, залишив без розгляду.

Захисник підтримав заяву та клопотання засудженого та просив їх задоволити.

Прокурор заперечував, щодо задоволення заяви засудженого щодо перегляду вироку суду в зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки обставини на які посилається засуджений досліджувалися судами всіх інстанцій та були відомі як самому засудженому так і органам досудового слідства та суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів та засуджено за ст.208, ч.2 ст.81, ст.17, ч.2 ст.117, ч.2 ст.196-1, ч.2 ст.142, ч.3 ст.142, п.п. «а», «е», «з» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), ст.42 КК України до покарання у вигляді смертної кари, розстрілу, з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 03.03.1998 року вказаний вирок залишено без змін.

Постановою Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року приведено у відповідність із Законом України від 22.02.2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового Кодексів України» та пом`якшено ОСОБА_7 покарання за п.п. «а», «е» та «з» ст. 93 КК України зі смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) за сукупністю злочинів, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 10.10.2000 року зазначена постанова залишена без змін.

З матеріалів заяви та із пояснень наданих суду вбачається, що засуджений ОСОБА_7 як на підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами посилається на неправильність пояснень експерта ОСОБА_10 в судово-медичному висновку (експертиза трупа) № 201 від 22.10.1996 року, на використання судом, як доведення вини, неправдивих показів підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих у поясненні від 20.10.1996 року та на алібі щодо злочину, вчиненого відносно ОСОБА_12

Провадження за нововиявленими обставинами передбачає Глава 34 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Як зазначалося вище, відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими та виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Тобто, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік обставин, за якими судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст.459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

При цьому, згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч.2 ст.459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.

З доводів засудженого ОСОБА_7 , наведених в його заяві щодо неправильних пояснень експерта, представлених у судово-медичному висновку № 201 від 22.10.1996 року (експертиза трупа) та невиконання останнім своїх обов`язків при огляді місця вчинення злочину та трупу ОСОБА_9 , використання судом, як доведення вини, неправдивих показів підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_7 , представлених у поясненні від 20.10.1996 року та існування алібі у засудженого щодо причетності до злочину, вчиненого відносно ОСОБА_12 , колегія суддів не вбачає, що вони містять посилання на нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин.

Так, дійсно, згідно заяви ОСОБА_7 та на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси до ЄРДР внесені відомості за №0000010 за ч.2 ст.384 КК України щодо надання неправдивого висновку судово-медичним експертом ОСОБА_10 , проте, згідно відповіді Заступника начальника слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черпкаській області від 06.06.2024 року №11024/46-2024, на даний час досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні ще триває. Тобто, вина ОСОБА_10 та неправомірність його дій при розслідуванні кримінальної справи відносно засудженого ОСОБА_7 судовим рішенням не встановлена, а тому немає підстав всі дії вчинені експертом в цьому кримінальному провадженні, в тому числі і висновок вважати нововиявленою обставиною.

Щодо посилання заявника, як на нововиявлені обставини, використання судом, як доведення вини, неправдивих показів підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_7 та існування алібі, то за своїм змістом ці доводи не мають відношення до нововиявлених обставин. Зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в кримінальній справі докази та обставини, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами Глави 34 діючого КПК України. Виходячи з аналізу положень цієї глави, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження по суті.

З наведених вище підстав, колегія суддів не вбачає процесуальної можливості викликати до суду та допитати (передопитати) в якості свідка потерпілого ОСОБА_8 ,дізнавача Смілянського МРВ ОСОБА_14 та громадян ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

Відповідно до п.п.42, 43 рішення ЄСПЛ від 09.06.2011 року у справі «Желтяков проти України», суд наголошував на тому, що право на справедливий розгляд справи судом, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Судом не встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року в кримінальній справі № 2-41/97 за нововиявленими обставинами, так як заявником не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 459, 462, 466, 467 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року в кримінальній справі № 2-41/97 за нововиявленими обставинами, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а заявником протягом семи днів з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошений о 09 годині 00 хвилин 26.08.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_17 ОСОБА_3