БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/1879/24
Провадження № 1-в/273/26/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника Звягельського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Звягельського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого 27.03.2024 року Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки,

у с т а н о в и в:

Начальник Звягельського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.03.2024 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

В судовому засіданні начальник сектору пробації подання підтримав, просив звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.74 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, 24.09.2024 від нього надійшла заява про розгляд справи без нього, подання підтримав повністю та не заперечив проти його задоволення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні також не заперечила проти задоволення подання та звільнення засудженого від призначеного покарання за вказаних у поданні підстав.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.03.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні:

- 26.04.2023 року умисної таємної крадіжки чужого майна на загальну суму 1745 гривень 83 копійки;

- 27.04.2023 року умисної таємної крадіжки чужого майна на загальну суму 1066 гривень 67 копійок.

Вирок набрав законної сили 30 квітня 2024 року та цього ж дня звернений до виконання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку видно, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 вчинив у квітні 2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн, відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становили 1342,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 2684,00 грн (1342,00 * 2 = 2684,00).

Як убачається з вироку вартість викраденого майна не перевищує 2684,00 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

За таких обставин, подання начальника Звягельського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Подання начальника Звягельського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання згідно вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27 березня 2024 року №273/1650/23 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.10.2024.

Суддя ОСОБА_6