Справа № 159/6633/24
Провадження № 1-кс/159/2083/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001391 від 03.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Старшим слідчим ОСОБА_4 за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_5 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001391 від 03.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 02.10.2024 року, близько 13 год. 30 хв. малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кишені куртки грошові кошти в сумі 500 злотих, що згідно Національного Банку України становить 5300 гривень, належні ОСОБА_7 , чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391 від 03.10.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03.10.2024 року директор ліцею № 10 м. Ковеля ОСОБА_8 добровільно видав грошові кошти в сумі 500 злотих однією купюрою (АІ6865453), які повернув йому малолітній ОСОБА_6

03.10.2024 року на підставі постанови слідчого, вищезазначена грошова купюра в сумі 500 злотих визнана речовим доказом.

Враховуючи, що вилучений грошові кошти є речовим доказом у кримінальному проваджені, слідчий просить накласти на них арешт з метою запобігання можливості його приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищення, перетворенню, відчуженню.

На розгляд клопотання слідчий, прокурор не з`явились, у клопотанні вказали, що просять розглянути клопотання у їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, проти накладення арешту на грошові кошти не заперечує.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, дійшов таких висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, з витягу з ЄРДР вбачається, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001391 від 03.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 03.10.2024 року, грошову купюру номіналом 500 злотих (АJ6865453), яка була добровільно видана ОСОБА_8 , яку повернув учень навчального закладу малолітній ОСОБА_6 визнано речовими доказами у даному кримінальному проваджені.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна, згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Враховуючи, що добровільно видані грошові кошти є речовими доказами по кримінальному провадженню, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а тому, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна, на нього слід накласти арешт з забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаними майном до вирішення провадження по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на грошову купюру номіналом 500 злотих (АJ6865453), добровільно виданої директором ліцею № 10 м. Ковеля ОСОБА_8 якому повернув учень навчального закладу малолітній ОСОБА_6 .

Заборонити власнику майна розпоряджатися та відчужувати майно, на яке накладено арешт.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1