Справа №: 398/1915/20
провадження №: 1-кп/398/42/24
УХВАЛА

Іменем України

"19" вересня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000480 від 03 березня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 25.12.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 18.05.2018 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

18 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обґрунтовано тим, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що не має на меті ухилятися від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення. У зв`язку із зазначеним просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований. Додатково пояснив, що в зазначеному будинку ніхто не проживає та за будинком доглядає його бабуся. Його дружина на цей час проживає та працює у Києві.

Захисник обвинуваченого також заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки наявність ризиків прокурором не доведена, а відтак вважала за можливе змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 30 вересня 2024 року включно.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 307 КК України, одне з яких є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Обвинувачений одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, до моменту затримання не працював, в будинку за місцем реєстрації на цей час ніхто не проживає, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання. Усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У обвинуваченого відсутнє законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати. ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Ознака повторності інкримінованих обвинуваченому злочинів, свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним вище ризикам. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати. Крім того, обставини, на які посилається обвинувачений та захисник вже були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та судом при продовженні запобіжного заходу, а також не спростовують зазначеного висновку суду.

За таких обставин, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 30 вересня 2024 року та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

З тих же підстав суд вважає недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити заставу, яка становить 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення належної поведінки обвинуваченого, та зумовлена ступенем довіри до нього, при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушенням, у вчиненні якого він обвинувачується, правильним буде визначити обвинуваченому саме такий розмір застави, як того вимагають положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто з 19 вересня 2024 року до 17 листопада 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави в розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем за наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі.

У разі внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, крім участі у процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців з моменту внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що за умови сплати застави та відповідно до ч. ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1