ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/465/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000593 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батуріно Асіновського району Томської області рф, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2024 року, ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 жовтня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Стверджує, що ухвала суду є незаконною, а тому має бути скасована в апеляційному порядку.

На обґрунтування апеляційних вимог , вказує, що:

- він не розуміє у чому його обвинувачують;

- він не намагався переховуватися, а їхав до Кишинева у робочих справах, намагаючись поновити хоча б один з міжнародних автобусних маршрутів Херсон-Кишинев, які ТОВ «Іксора» обслуговує з 2006 року;

- на сьогоднішній день залишилися недопитаними три свідка сторони обвинувачення. Жоден з допитаних свідків в судовому засіданні не повідомив про спробу з його сторони вплинути на нього. Стверджує, що ризик впливу на свідків відсутній;

- припущення прокурора про перешкоджання кримінальному провадженню з його сторони, продовження кримінального правопорушення з його сторони, можливої причетності до злочину інших осіб не мають ні доказів, ні пояснень.

Зазначає, що судом було допущено неповноту судового розгляду, а викладені у судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Приписи ст. 176-178 КПК надають право, але не встановлюють обов`язок, щодо безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Посилається на те, що на сьогоднішній день Управління Верховного Комісара з прав людини ООН надало шість доповідей про ситуацію з прав людини в Україні .

Міжнародне гуманітарне право, яке ратифікувала Україна, передбачає надання медичних харчових, житлових, транспортних та інших послуг. Люди, які надають такі послуги знаходяться під захистом, а не під вартою.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000593 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Під час судового засідання 07 серпня 2024 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 днів без визначення розміру застави прокурор обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК УКраїни та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачені п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК та неможливістю запобігти цим ризикам і разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Рішення про продовження одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання піж вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника такі висновки суду не спростовують.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені ст. 178 КПК.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Разом із тим, як видно судом було враховано не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості , а і сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України , попередню процесуальну поведінку ОСОБА_7 , соціальні зв`язки обвинуваченого та їх здатність мати стримуючу дію , стан його здоровя, та обставини , якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків та стадію судового розгляду, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про продовження існування ризику переховування від суду.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений, тому є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Ризик впливу на свідків продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Кількість недопитаних свідків у цій справі не вказує на те, що ризик впливу на свідків наразі перестав існувати.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність продовження існування зазначених в ухвалі суду ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України , існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки, стан його здоров`я були фактично враховані судом при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, обвинуваченим в апеляційній скарзі не зазначено.

Колегія суддів наголошує, що на даній стадії апеляційний суд не вправі давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 12 років, його суспільну небезпечність, з огляду на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину спрямованого проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України , сукупність відомостей про особу обвинуваченого, приписи ч. 6 ст. 176 КПК , ч.4 ст.183 КПК УКраїни суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати зазначені в ухвалі ризики, і що саме запобіжний захід у виді тримання здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Виходячи із суті, обсягу пред`явленого обвинувачення та вимог ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування.

Посилання апелянта на доповіді Управління Верховного Комісара з прав людини ООН щодо стану прав людини в Україні як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали є безпідставними.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування ухвали суду з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4