МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1716/24
Провадження № 1-кп/945/558/24
ВИРОК

Іменем України

21 листопада 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0001239, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, депутата Радсадівської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області VIII скликання, раніше не судимого, який є особою з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до рішення першої сесії восьмого скликання Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за результатами виборів депутатів Радсадівської сільської ради від 25 жовтня 2020 року, на підставі ст.45, ч.2 ст.46, ст.49 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.9 Закону України Про статус депутатів місцевих рад, ст.85 Закону України Про місцеві вибори розпочав виконувати повноваження депутата Радсадівської сільської ради, склавши 26 листопада 2020 року Присягу депутата Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Пунктами 1-8 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна» визначено види майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. До таких видів майна, зокрема, віднесено зброю, боєприпаси та вибухові речовини.

Пунктами 1-4, 9 Положення по дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576 та п.п.2.8, 8.1, 8.2, 8.9. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Однак, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів України ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним придбанням, зберіганням та передачею вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв.

Приблизно у листопаді 2022 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, але не пізніше 08.11.2023 року, ОСОБА_4 знайшов поблизу м.Херсон Херсонської області (більш точне місце в ході проведення досудового розслідування не встановлено) корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення з наявним маркування у вигляді цифри «8», літери «Т» та «п»; два корпуси наступальних осколкових ручних гранат РГД-5, промислового виготовлення з наявним маркуванням: «?-180-84 Т» та «?-159-81 Т»; два підривача - уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ, промислового виготовлення з наявним маркуванням «22-70 УЗРГМ 349-2» та «285-74 УЗРГМ 583»; два підривача - уніфіковані запали дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, що застосовуються для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42 з наявним маркуванням «149-84 УЗРГМ-2 583» та «85-81 УЗРГМ-2 583»; тридцять шість патронів калібру 12,7 мм, які є боєприпасами, частина із яких зі слідами механічного впливу, на залишках збройової стрічки.

Зокрема, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та два корпуси наступальних осколкових ручних гранат РГД-5 споряджені вибуховою речовиною - тротил. Корпус гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ при конструктивному поєднанні утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до бойових припасів основного призначення. Також, два корпуси гранат РГД-5 та два уніфіковані запали дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 при конструктивному поєднанні утворюють два вибухових пристрої промислового виготовлення військового призначення - дві наступальні осколкові ручні гранати РГД-5, які відносяться до бойових припасів основного призначення. Оборонна осколкова ручна граната Ф-1 та дві наступальні осколкові ручні гранати РГД-5 придатні до вибуху. Уніфікований запал ручних гранат модернізований УЗРГМ-2 придатний до (вибуху) ініціювання вибуху.

Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , приблизно у листопаді 2022 року, але не пізніше 08.11.2023 року, не маючи на меті відповідно до ч.3 ст.263 КК України видачі органам влади знайдених ним вибухових пристроїв та бойових припасів, з метою подальшого незаконного перевезення та зберігання, забрав собі, а саме помістив їх до салону свого транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2102» держаний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав.

Після чого, на вказаному транспортному засобі перевіз до свого місця фактичного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати у житловому будинку та підсобному приміщенні, які розташовані на території вказаного домоволодіння, до моменту їх виявлення та вилучення в ході санкціонованого обшуку 08.11.2023 працівниками поліції.

Крім цього, приблизно у листопаді 2022 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, але не пізніше 07.11.2023 року, ОСОБА_4 знайшов поблизу м.Херсон Херсонської області (більш точне місце в ході проведення досудового розслідування не встановлено) вогнепальну зброю 5,45-мм. автомат Калашникова (АК-74) номер НОМЕР_2 , 1982 року випуску, придатний до стрільби бойовими припасами, магазин до АК-74, 19 патронів, які є боєприпасами 5,45-мм. військовими патронами, три з яких із кулею підвищеної пробивної здатності, чотири наступальні осколкові ручні гранати РГД-5 промислового виготовлення, обладнані підривачами, а саме трьома уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення та одним уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення військового призначення та придатні до вибуху.

Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та передачу вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання, носіння та передачу вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , приблизно у листопаді 2022 року, але не пізніше 07.11.2023 року, не маючи на меті відповідно до ч.3 ст.263 КК України видачі органам влади знайдених ним вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів, з метою подальшого незаконного перевезення та передачу, забрав собі, а саме помістив їх до салону свого транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2102» держаний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав.

Після чого, на вказаному транспортному засобі перевіз до населеного пункту Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, більш точне місце в ході проведення досудового розслідування не встановлено, де незаконно передав вказану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого відповідно до вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.01.2024 року визнано винуватим у зберіганні та придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, до моменту їх виявлення та вилучення в ході санкціонованого обшуку 07.11.2023 року працівниками поліції.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

ІІІ. Частина статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання та передача вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

У даному кримінальному провадженні 16.07.2024 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України - у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 вiд відбуття покарання, встановивши йому покарання у вигляді іспитового строку, із покладенням виконання обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Крім того, прокурор ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгоджених виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, однак, в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України, вказане передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, а також відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, одружений, офіційно не працюючий, є депутатом Радсадівської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області VIII скликання, є особою з інвалідністю 2 групи за загальним захворюванням, також те, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової експертизи зброї (висновок експерта №СЕ-19/115-23/15960-БЛ від 21.11.2023 року) у розмірі 1912 гривень та витрат на проведення судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта №КСЕ-19/115-23/15959 від 12.12.2023 року) у розмірі 10601 гривень 92 копійки. Зазначені витрати документально підтверджені та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речовими доказами у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є підривач УЗРГМ з маркуванням «285-74 583», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; підривач УЗРГМ-2 з маркуванням «149-84 583», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; підривач УЗРГМ з маркуванням «22-70 349-2», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; підривач УЗРГМ-2 з маркуванням «85-8 583», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; корпус гранати Ф-1 із затертими написами, яку було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002219; корпус гранати РГД-5 з написом «180-84 Т», яку було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002219; корпус гранати РГД-5 з написом «159-81 Т», яку було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002219; 36 предметів, що схожі на патрони калібру 12,7 мм, частина із яких зі слідами механічного впливу, на залишках збройової стрічки, які було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером НОМЕР_3 . Вказані речові докази передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375, 468, 469, 472 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 липня 2024 року, укладену у кримінальному провадженні №0001239 від 20.12.2023 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи зброї (висновок експерта №СЕ-19/115-23/15960-БЛ від 21.11.2023 року) у розмірі 1912 гривень та витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта №КСЕ-19/115-23/15959 від 12.12.2023 року) у розмірі 10601 гривень 92 копійки, а всього 12513 (дванадцять тисяч п`ятсот тринадцять) грн 92 коп.

Речові докази: підривач УЗРГМ з маркуванням «285-74 583», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; підривач УЗРГМ-2 з маркуванням «149-84 583», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; підривач УЗРГМ з маркуванням «22-70 349-2», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; підривач УЗРГМ-2 з маркуванням «85-8 583», який було поміщено у пластиковому кейсі до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002216; корпус гранати Ф-1 із затертими написами, яку було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002219; корпус гранати РГД-5 з написом «180-84 Т», яку було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002219; корпус гранати РГД-5 з написом «159-81 Т», яку було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером АВ3002219; 36 предметів, що схожі на патрони калібру 12,7 мм, частина із яких зі слідами механічного впливу, на залишках збройової стрічки, які було поміщено до поліетиленового сейф-пакету з серією та номером НОМЕР_3 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

21.11.2024