Провадження № 1-кс/369/2923/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Бучанського РУП ГУ НП в Київській області в порядку компетенції з інших органів, надійшла заява представника потерпілого, адвоката ОСОБА_4 , щодо вчинення кримінального правопорушення відносно її клієнта ОСОБА_5 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в 2017 році ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 набули права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:008:0289, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для набуття у власність земельної ділянки був договір купівлі-продажу купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: НМО 674421, 674422, реєстровий № 1798, виданий 16.06.2017.

В подальшому відповідно до відомостей, які містяться на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, 03.05.2018р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано Повідомлення про початок будівельних робіт (номер заяви 132789, номер повідомлення КС 59).

Водночас, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою найшвидшого залучення та освоєння коштів за рахунок коштів від покупців квартир розпочали будівництво об`єкту.

Влітку 2018 року ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_5 був попередньо знайомим, запропонував останньому придбати квартиру в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , завіривши, що будинок будується на підставі належних документів.

На підставі викладеного, 02.07.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , укладено попередній договір купівлі продажу квартири, яка відповідно до п. 1.2 договору розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 кв.м.

Так, відповідно до:

п. 2.1 Договору встановлено, що сторони погодились, що загальна вартість квартири становить 957 466 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 34 000 доларів США 13 центів за комерційним курсом на день укладання договору.

п. 3.1. Договору встановлено, що строк здачі будинку в експлуатацію не пізніше 01.12.2018 року.

п. 4.1.1 Договору Продавець зобов`язаний не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на відчуження Квартири або виникнення прав третіх осіб щодо Квартири

п. 4.1.7 Договору Відшкодувати Покупцю всі витрати, які покупець поніс у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань Продавцем.

В період з липня 2018 року по грудень 2020 року ОСОБА_5 було передано ОСОБА_6 грошові кошти за квартиру АДРЕСА_3 , в повному розмірі, що підтверджується розписками та скріншотами листування з ОСОБА_6 .

Після сплати грошових коштів у повному розмірі, ОСОБА_6 нотаріальний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_5 не уклав.

Так, на вказаній земельній ділянці ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 побудовано багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 1191,3 квадратні метри, поверховість - 4 поверхи, кількістю квартир - 20 квартир.

27.02.2019 р. подано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації (номер НОМЕР_1 ).

В подальшому 1 листопада 2019 року ОСОБА_6 передано ОСОБА_5 ключі від вказаної квартири № 18 , після чого останній розпочав ремонтні роботи, про те без оформлення право власності на останню.

В подальшому ОСОБА_5 , стало відомо, що право власності на його квартиру АДРЕСА_3 оформлено 27.03.2019 в рівних частинах на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

21 лютого 2024 року до вказаного приміщення за адресою АДРЕСА_2 прибула невідома особа та надала Вимогу про добровільне виселення від ОСОБА_7 , у зв`язку з чим останній подав заяву до правоохоронного органу.

В подальшому, відповідно до відомостей із загальнодоступного сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.08.2024 відбулись торги за номером лоту № 556985, предметом торгів була 1/2 частина однокімнатної квартири, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до результатів, переможницею торгів стала ОСОБА_7 , яка в подальшому зареєструвала за собою право власності на іншу частку вказаної вище квартири, яка донедавна належала ОСОБА_6 (Номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024).

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що вище вказані особи заволоділи майном ОСОБА_5 , та спричинили останньому майнової шкоди.

Наразі, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 23.02.2022 офіційно покинув територію України, вилетівши з аеропорту Жуляни за рейсом Київ-Варшава. Місце знаходження на даний час невідоме.

ОСОБА_7 , 16.03.2022 виїхала транспортним засобом з території України на пропускному пункті Вилок. Місце знаходження на даний час невідоме.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на праві на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024) та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 31016228 від 27.03.2019). Таким чином є одноособовим власником вказаного майна.

26.09.2024 однокімнатна квартира, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , визнана в якості речового доказу.

Прокурор зазначив, що сторона обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що для забезпечення ефективності досудового розслідування, зокрема, з метою збереження речових доказів, задля запобігання можливості їх приховання, відчуження, у кримінальному провадженні, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, необхідно застосувати захід забезпечення кримінального провадження, передбачений ст. 170 КПК України, накладення арешту на майно:

- однокімнатну квартиру, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024) та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 31016228 від 27.03.2019).

Прокурор просив задовольнити клопотання в рамках досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та накласти арешт на майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024) та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 31016228 від 27.03.2019), із забороною відчужувати, розпоряджатися, користуватися, вчиняти проведення будь-яких дій, в тому числі щодо реєстрації (перереєстрації) права власності. Розглянути клопотання без повідомлення власників майна, а також їхніх представників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна та його збереження.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, прокурор просив розглядати клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Бучанського РУП ГУ НП в Київській області в порядку компетенції з інших органів, надійшла заява представника потерпілого, адвоката ОСОБА_4 , щодо вчинення кримінального правопорушення відносно її клієнта ОСОБА_5 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в 2017 році ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 набули права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:008:0289, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для набуття у власність земельної ділянки був договір купівлі-продажу купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: НМО 674421, 674422, реєстровий № 1798, виданий 16.06.2017.

В подальшому відповідно до відомостей, які містяться на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, 03.05.2018р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано Повідомлення про початок будівельних робіт (номер заяви 132789, номер повідомлення КС 59).

Водночас, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою найшвидшого залучення та освоєння коштів за рахунок коштів від покупців квартир розпочали будівництво об`єкту.

Влітку 2018 року ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_5 був попередньо знайомим, запропонував останньому придбати квартиру в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , завіривши, що будинок будується на підставі належних документів.

На підставі викладеного, 02.07.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , укладено попередній договір купівлі продажу квартири, яка відповідно до п. 1.2 договору розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 кв.м.

Так, відповідно до:

п. 2.1 Договору встановлено, що сторони погодились, що загальна вартість квартири становить 957 466 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 34 000 доларів США 13 центів за комерційним курсом на день укладання договору.

п. 3.1. Договору встановлено, що строк здачі будинку в експлуатацію не пізніше 01.12.2018 року.

п. 4.1.1 Договору Продавець зобов`язаний не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на відчуження Квартири або виникнення прав третіх осіб щодо Квартири

п. 4.1.7 Договору Відшкодувати Покупцю всі витрати, які покупець поніс у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань Продавцем.

В період з липня 2018 року по грудень 2020 року ОСОБА_5 було передано ОСОБА_6 грошові кошти за квартиру АДРЕСА_3 , в повному розмірі, що підтверджується розписками та скріншотами листування з ОСОБА_6 .

Після сплати грошових коштів у повному розмірі, ОСОБА_6 нотаріальний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_5 не уклав.

Так, на вказаній земельній ділянці ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 побудовано багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 1191,3 квадратні метри, поверховість - 4 поверхи, кількістю квартир - 20 квартир.

27.02.2019 р. подано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації (номер НОМЕР_1 ).

В подальшому 1 листопада 2019 року ОСОБА_6 передано ОСОБА_5 ключі від вказаної квартири № 18 , після чого останній розпочав ремонтні роботи, про те без оформлення право власності на останню.

В подальшому ОСОБА_5 , стало відомо, що право власності на його квартиру АДРЕСА_3 оформлено 27.03.2019 в рівних частинах на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

21 лютого 2024 року до вказаного приміщення за адресою АДРЕСА_2 прибула невідома особа та надала Вимогу про добровільне виселення від ОСОБА_7 , у зв`язку з чим останній подав заяву до правоохоронного органу.

В подальшому, відповідно до відомостей із загальнодоступного сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.08.2024 відбулись торги за номером лоту № 556985, предметом торгів була 1/2 частина однокімнатної квартири, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до результатів, переможницею торгів стала ОСОБА_7 , яка в подальшому зареєструвала за собою право власності на іншу частку вказаної вище квартири, яка донедавна належала ОСОБА_6 (Номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024).

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що вище вказані особи заволоділи майном ОСОБА_5 , та спричинили останньому майнової шкоди.

Наразі, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 23.02.2022 офіційно покинув територію України, вилетівши з аеропорту Жуляни за рейсом Київ-Варшава. Місце знаходження на даний час невідоме.

ОСОБА_7 , 16.03.2022 виїхала транспортним засобом з території України на пропускному пункті Вилок. Місце знаходження на даний час невідоме.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на праві на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024) та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 31016228 від 27.03.2019). Таким чином є одноособовим власником вказаного майна.

26.09.2024 однокімнатна квартира, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , визнана в якості речового доказу.

Згідно з п. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 - умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у вказаній статті та необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню, оскільки існує можливість використання даного майна, як доказу у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя не вбачає за необхідне встановлювати додаткову заборону користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,- задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000897 від 23.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, арешт на майно, а саме на: однокімнатну квартиру, загальною площею - 50,7 кв.м, житловою площею 9,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 56546352 від 05.09.2024) та на праві власності в частці спільна частка належить ОСОБА_7 (номер відомостей про речове майно 31016228 від 27.03.2019).

У задоволенні іншої частини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1