Провадження 1-в/524/258/24
УХВАЛА

30.09.2024 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Кременчуцька виховна колонія» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо приведення вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року та доцільності подальшого відбування покарання ним в місцях позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшло вищевказане клопотання засудженого, яке обґрунтовано тим, що він у ДУ «Кременчуцька виховна колонія» на підставі вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України відбуває покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вартість викраденого ОСОБА_5 по епізоду від 09.03.2023 року майна складала 1500 грн., а по другому епізоду від 09.03.2023 року вартість викраденого майна складала 1600 грн., що є меншим двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінальних правопорушень.

У зв`язку з декриміналізацією вчиненого засудженим діяння на підставі ст. 5, ч. 3 ст. 74, п.13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України ОСОБА_5 звернувся до суду з цим клопотанням.

Представник державної установи «Кременчуцька виховна колонія» та засуджений подання клопотання.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання.

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 також підтримав клопотання і просив його задовольнити, а засудженого звільнити від подальшого відбування покарання.

Заслухавши представника установи виконання покарання, захисника, з`ясувавши думку засудженого та прокурора, перевіривши матеріали особової справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 25.01.2023 року Біляївським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі. Цим же вироком до ОСОБА_5 застосовано положення ст. ст. 75, 104 КК України та встановлено іспитовий строк на два роки.

У подальшому 09.03.2023 року ОСОБА_5 вчинив два епізоди крадіжок чужого майно на суму 1500 грн. та 1600 грн. відповідно, що було кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вироком Біляївського районного суду Одеського району Одеської області від 14.07.2023 року ОСОБА_5 визнвано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначене покарання саме за ці кримінальні правопорушення у виді 5 років позбавлення волі.

Оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, були вчинені ОСОБА_5 у період іспитового строку за вироком від 25.01.2023 року, то остаточне покарання за сукупністю вироків судом було призначено за правилами ст. 71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2023 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2684 грн.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія цього Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст.74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, на даний час у суду є всі підстави звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від невідбутої частини основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Внаслідок звільнення від покарання у виді п`яти років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (які у даному конкретному випадку декриміналізовано), підстави для застосування у вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року положень ч. 1 ст. 71 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків перестають існувати.

За таких обставин, суд вважає, що у подальшому вирок Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, до п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, підлягає окремому подальшому виконанню уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч. 1 ст. 5 та ч. ч. 2, 3 КК України, суд вважає клопотання засудженого ОСОБА_5 таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74, ст. ст. 536, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Привести вирок Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на п`ять років позбавлення волі, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від невідбутої частини основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Виключити у вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на п`ять років позбавлення волі вказівку на застосування ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, у зв`язку з декриміналізацією вчинених ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, до п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, виконувати окремо.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, до п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки направити для подальшого виконання до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Роз`яснити засудженому, що при звільненні від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, понесені особою правообмеження не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк, з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_7