Провадження № 1-кс/686/6711/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно неодруженого, маючого на утриманні одну малолітню та одну неповнолітню дитину, директора ТОВ «СТАРТПРО», раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000521,

встановив:

09.08.2024 року старший слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 16.08.2024 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому, визначені ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого, зазначив, що «у ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх наслідки, у вигляді смерті особи, та бажаючи їх настання, запланував організувати його вбивство, замовивши його виконання іншій особі, тобто, скоїти вбивство на замовлення, безпосереднє виконання вбивства останнього вирішив покласти на іншу особу. З цією метою, в кінці березня 2024 року (точну дату в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 звернувся до знайомого, анкетні дані якого змінено, ОСОБА_9 , з проханням допомоги у вчиненні замовного вбивства ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність наміру ОСОБА_5 , направленого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, проінформував правоохоронні органи про організацію вчинення злочину, з метою недопущення здійснення цього наміру. В подальшому, 18.06.2024, близько 08 год. 30 хв., з метою створення уяви ОСОБА_5 про виконання його завдання, що стосується вбивства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за допомогою інтернет месенджера, на мобільний номер ОСОБА_5 надіслав імітаційні фотознімки, на яких зображено ОСОБА_8 , із тілесними ушкодженнями, та домовився з ним про зустріч. 18 червня 2024 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, зустрівся із ОСОБА_5 неподалік будинку АДРЕСА_2 , де повідомив про виконання замовлення, а саме, вбивство ОСОБА_8 . Надалі, ОСОБА_10 , будучи задоволеним результатом роботи ОСОБА_9 , пообіцяв останньому перерахувати грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_11 , яку надав ОСОБА_9 під час вказаної зустрічі. Цього ж дня, о 19 годині 53 хвилини ОСОБА_12 , діючи на прохання ОСОБА_5 , перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_13 , як оплату за виконання замовлення, грошові кошти, в сумі 1000 грн., після чого, о 23 год. 15 хв. ОСОБА_5 було затримано правоохоронними органами. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для організації умисного вбивства ОСОБА_8 , вчиненого на замовлення, спрямованого на умисне вбивство останнього, яке не було вчинене з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5

18.06.2024, в порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

19.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

20.06.2024, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, строком по 16.08.2024 включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 16.08.2024, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, що необхідні для всебічного, повного та неупередженого встановлення усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, а саме: виконати вимоги ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області щодо проведення тимчасового доступу до документів, які перебувають у власності операторів мобільного зв`язку, з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_9 та підозрюваного на момент вчинення злочину, наявність зв`язків між ними напередодні вчинення кримінального правопорушення тощо; після проведення вказаного тимчасового доступу направити отриману інформацію на опрацювання до УОТЗ ГУНП в Хмельницькій області; прийняти рішення щодо розсекречення клопотань про дозвіл на проведення негласних слідчих розшукових дій у даному кримінальному провадженні та, у встановленому законом порядку, долучити до матеріалів кримінального провадження; прийняти рішення щодо розсекречення ухвал Хмельницького апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій у даному кримінальному провадженні та, у встановленому законом порядку, долучити до матеріалів кримінального провадження; за результатами запланованих слідчих дій, підготувати проект зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 у кримінальному провадженні; виконати вимоги ст.ст.290, 291 КПК України, із врахування об`ємів матеріалів кримінального провадження. Виконати вищевказані слідчі (розшукові) дії у визначений законом процесуальний строк не представляється можливим, внаслідок особливої складності кримінального провадження. У даний час, є очевидним, що завершити досудове розслідування у двохмісячний термін не можливо.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий у клопотанні просить продовжити, на 60 діб, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не з зможе запобігти настанню вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора, який клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили з приводу задоволення клопотання слідчого, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000521, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000521 від 06.06.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

18.06.2024 р. ОСОБА_5 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання - 23 год. 15 хв. 18.06.2024 р.

19.06.2024 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протоколи допитів свідків ОСОБА_9 від 12.06.2024 р., ОСОБА_14 від 20.06.2024 р., ОСОБА_15 від 19.06.2024 р.; протоколи оглядів від 19.06.2024 р.; протокол добровільного надання предметів, що мають доказове значення, для приєднання до матеріалів кримінального провадження від 19.06.2024 р.; протокол затримання ОСОБА_5 від 19.06.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_5 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України. Санкція ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як особливо тяжкий.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2024 р. відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16.08.2024 р.

12.08.2024 р., ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, було продовжено до чотирьох місяців строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000521.

На даний час продовжують існувати визначені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час свідки судом не допитані, а тому продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань від вказаних осіб судом.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та дані, які характеризують його особу, зокрема й те, що він, хоча на сьогоднішній день є несудимою особою, однак, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, про що свідчить факт надходження до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Тобто ризики, які враховувались під час застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час не зменшились, а й продовжують існувати, що й доведено в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею, на даний час, не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, родину, зокрема, й дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, батька похилого віку, який хворіє, на утриманні ОСОБА_5 має неповнолітню доньку та малолітнього сина, який є інвалідом, окрім того, займався підозрюваний й волонтерською діяльністю, має подяки та нагороди.

Проте, вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість слідчому судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину спрямованого проти життя особи, який, в свою чергу визначається високим ступенем небезпечності для суспільства.

Стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_5 під вартою, на даний час, не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_5 , наявність у нього родини, дітей на утриманні, належного грошового забезпечення, репутацію ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпечність, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим у поданому клопотанні та прокурором у судовому засіданні.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_5 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також, за допомогою засобів телефонного зв`язку, через третіх осіб або особисто, зможе незаконно впливати на свідків, анкетні дані яких відомі ОСОБА_5 , окрім того, зможе останній вчинити й інше кримінальне правопорушення. У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, не може бути й також визначений розмір застави, адже ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілого, зокрема й організації умисного вбивства ОСОБА_8 , до того ж обставини розслідуваного кримінального правопорушення свідчать про відсутність спонтанної, необдуманої поведінки підозрюваного, підкріпленої пошуком можливого виконавця вбивства, якому, після усвідомлення, що злочин було доведено до кінця, були передані грошові кошти, і лише через втручання працівників правоохоронного органу, інкриміноване ОСОБА_5 діяння не спричинило загибель людини.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків. При цьому, слідчим суддею також враховується суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, що також можливе за умови нівелювання зазначених ризиків.

Саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, забезпечує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що на сьогоднішній день відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та вчиняти інше кримінальне правопорушення, а також щодо можливості визначення ОСОБА_5 застави, як альтернативного запобіжного заходу. До того ж, саме для запобігання вказаним ризикам і був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, у зв`язку із цим, слід вважати дієвим заходом. Крім того, аргумент сторони захисту щодо необхідності ОСОБА_5 надавати допомогу його похилого віку батьку, який переніс операцію, здійснювати догляд за дитиною-інвалідом, а також виконувати сільськогосподарські роботи, зокрема, пов`язаних зі збором урожаю кавунів, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки доказів тієї обставини, що батько підозрюваного та його діти не можуть обходитись саме без допомоги ОСОБА_5 , а також щодо неможливості зібрати урожай баштанних культур іншими особами, стороною захисту не надано, та спростовуються показами самого підозрюваного про те, що його батько обходиться без сторонньої допомоги, діти проживають із їхньою матір`ю, а на орендованих ОСОБА_5 земельних паях, окрім останнього, працювали наймані працівники, організацією роботи яких, окрім підозрюваного, також займався і його батько.

Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 слід продовжити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 10.10.2024 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 10 жовтня 2024 року включно.

Ухвала діє до 10 жовтня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя