ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1351/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1207/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст.190, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

-потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 08 березня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, з 27.11.2023 проходить військову службу (за мобілізацією) у військовій частині НОМЕР_1 на військовій посаді механіка, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено:

за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.;

за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_8 16.11.2023 близько 17 год. перебував на території торгівельного центру «ТЕРМІНАЛ», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився з раніше йому невідомим ОСОБА_9 , котрий на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Надалі, під час спілкування у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чоловічою сумкою з її змістом, належного потерпілому ОСОБА_9 та яку останній зняв з плеча та передав ОСОБА_8 потримати деякий час.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку під приводом відвідування туалету, відвів ОСОБА_9 до паркану в кінці паркувального майданчику, а після чого підійшов до нічого не подозрюючого ОСОБА_9 та допоміг через голову зняти з його плеча належну потерпілому ОСОБА_9 , чоловічу сумку, в якій перебував мобільний телефон марки Samsung A10s 32 Гб, модель SM-A107F/DS, imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартістю 2799 грн 33 коп. що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 5832/23 від 21.11.2023, грошові кошти в сумі 900 грн, та документи на ім`я потерпілого, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код (РНОКПП), довідка МСЕК, 2 банківські карти АТ КБ «ПриватБанк», при цьому гарантувавши повернення сумки власнику.

Після цього ОСОБА_8 , з метою доведення до кінця свого протиправного умислу направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру на його повернення та використовуючи той факт, що потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тримаючи у руці сумку з майном потерпілого, розпочав від нього уходити в бік вул. Григорівське шосе м. Харкова.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для заволодіння майном шляхом обману потерпілого ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_8 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця вчинення правопорушення зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3699 грн. 33 коп., з яких 900 грн. - грошові кошти.

Окрім того, ОСОБА_8 16.11.2023 приблизно о 17 годині 00 хвилин перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився з раніше йому невідомим ОСОБА_9 , який на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Надалі, під час спілкування у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чоловічою сумкою з її змістом, належного потерпілому ОСОБА_9 та яку останній зняв з плеча та передав ОСОБА_8 потримати деякий час.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку під приводом відвідування туалету, відвів ОСОБА_9 до паркану в кінці паркувального майданчику, а після чого підійшов до ОСОБА_9 та допоміг через голову зняти з його плеча належну останньому чоловічу сумку, заволодівши при цьому вказаною сумкою, в середині якої окрім іншого, знаходились дві банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», які належать ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, віддалившись від місця вчинення кримінального проступку на певну відстань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перевірив зміст викраденої сумки, яка належить ОСОБА_9 , та встановив, що в ній знаходяться дві банківські картки, а саме: універсальна карта АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 та карта для виплат АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 .

Саме в той час у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, направлений на привласнення банківських карток з метою подальшого заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , що знаходились на той час на рахунках вказаних банківських карток.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою обернення чужого майна на власну користь, заволодів банківськими картками, а саме: універсальною картою АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 та картою для виплат АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 , які належали на праві власності потерпілому ОСОБА_9 , та які згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, відкритих на ім`я потерпілого ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_8 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для привласнення офіційних документів, якими є банківські картки, а саме: універсальна карта АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 та карта для виплат АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 , що належним чином оформлені офіційними документами та матеріальними носіями.

Після цього, ОСОБА_8 з викраденими офіційними документами, тобто банківськими картками АТ КБ «ПриватБанк», з місця вчинення злочину зник та розпорядився майном на власний розсуд.

Також, ОСОБА_8 16.11.2023 приблизно о 17 годині 00 хвилин перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився з раніше йому невідомим ОСОБА_9 , який на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чоловічою сумкою з її змістом, належною потерпілому ОСОБА_9 та яку останній зняв з плеча та передав ОСОБА_8 потримати деякий час.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку під приводом відвідування туалету, відвів ОСОБА_9 до паркану в кінці паркувального майданчику, а після чого підійшов до ОСОБА_9 та допоміг через голову зняти з його плеча належну останньому чоловічу сумку, заволодівши при цьому вказаною сумкою, в середині якої окрім іншого, знаходився паспорт громадянина України МТ310459 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка МСЕК серія: НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 та РНОКПП № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, віддалившись від місця вчинення кримінального проступку на певну відстань, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перевірив зміст викраденої сумки, яка належить ОСОБА_9 , та встановив, що в ній знаходяться паспорт громадянина України МТ310459 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка МСЕК серія ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_9 та РНОКПП № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 .

Після чого, розуміючи, що вказаний паспорт, РНОКПП та довідка МСЕК є важливими особистими документами, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння, ОСОБА_8 таємно привласнив вказані вище документи, розпорядившись у подальшому ними на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Указала, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував особу винного та відомості про нього, зокрема його майновий стан та його соціально-психологічні характеристики. А саме те, що обвинувачений не має власного майна; повністю знаходився на утриманні батьків; мав залежність, однак після вчинення злочину виправився; кинув шкідливу звичку (пияцтво); змінив коло знайомих; вирішив стати корисним для суспільства і став на захист держави вступивши до лав ЗСУ; користується повною повагою між побратимами; оскільки пройшов навчання, удосконалює свою майстерність у механіці; намагається допомогти державі та бути законослухняним громадянином своєї держави; повністю відшкодував шкоду потерпілому; щиро розкаявся у скоєному. Вважає, що вищезазначене свідчить про те, що сам факт вчинення ОСОБА_8 злочину вніс коректив у його соціально-психологічні характеристики, змінилась його свідомість, ставлення до життя та миру який його оточує, він самотужки усуває негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про запобігання вчиненню ним нових злочинів. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.; за ч.1 ст.357 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.3 ст.357 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на підставі ст.71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 штраф в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, захисника, думку прокурора, потерпілого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини кримінальних проступків і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.190, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до приписів ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, прийняв до уваги тяжкість вчинених ним злочинів, дані про осіб обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з жовтня 2021 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: залежність від алкоголю, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має, має постійне місце проживання, що співпадає з місцем реєстрації, на час розгляду кримінального провадження проходить військову службу в лавах ЗСУ за мобілізацією.

Суд також взяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття.

Однак суд, при визначенні розміру покарання обвинуваченому, не дав належної оцінки тому, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, має постійне місце проживання, наразі є військовослужбовцем, під час проходження служби здобув професію механіка, користується повною повагою серед побратимів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання.

З огляду на наведене вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.190 КК України у вид штрафу, зменшивши його розмір з 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн..

Вважати засудженим:

-за ч.1 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

-за ч.3 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: