Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002705 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Дарницьким районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2024 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 11.11.2024 включно, залишено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або застави у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що смерть потерпілого від дій ОСОБА_5 не настала. Також наголошує, що процесуальна поведінка його підзахисного буде бездоганною, проте останній не має коштів на внесення застави у визначеному судом розмірі.

Сторони кримінального провадження, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не прибули і клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявляли. Не подавав таке клопотання і обвинувачений, який тримається під вартою. А тому згідно з ч.4 ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що не зменшилися ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений зможе переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни запобіжного заходу.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки санкцією ч.1 ст.121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, відсутність у обвинуваченого, який не має роботи та власної сім`ї, міцних соціальних зв`язків у суспільстві, а також наявність судимостей за злочини проти власності.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Також суд визначив ОСОБА_5 мінімальний розмір застави як щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який не можна вважати непомірним чи несправедливим.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартоюзалишитибез змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3