Справа № 138/2677/24
Провадження №:1-кс/138/774/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження №0000403 від 10.09.2024,-

УХВАЛИВ:

18.09.2024 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження №0000403 від 10.09.2024, а саме накладеного на грошові кошти у сумі 27700 доларів США та 21500 гривень.

Клопотання мотивовано тим, що 12.09.2024 слідчим суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області накладеного арешт на речові докази в межах кримінального провадження №0000403 від 10.09.2024, зокрема на грошові кошти. Вважає, що грошові кошти у сумі 27700 доларів США та 21500 гривень, які були вилучені не мають ніякого відношення до зазначеного вище кримінального провадження. Грошові кошти у сумі 27700 доларів СШАОСОБА_3 отримав як винагороду за безпосередню участь у бойових діях на сході України, а грошові кошти у сумі 21500 грн. це є пенсійні виплати після звільнення з військової служби через поранення та інвалідність.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, згідно письмової заяви, клопотання підтримує, просить розглянути у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, в якій просила розгляд клопотання проводити у її відсутність та зазначила, що заперечує проти його задоволення, оскільки грошові кошти є об`єктом спільної сумісної власності, потреба в застосуванні арешту не відпала, арешт накладено обґрунтовано.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити у його відсутність. Вирішення питання про часткове скасування арешту залишив за слідчим суддею.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Згідно 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно постанови слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 11.09.2024, вилучені під час обшуку 11.09.2024 по АДРЕСА_1 , речі визнано речовими доказами та приєднано до провадження.

При цьому, слідчий визнав речовими доказами грошові кошти, оскільки на момент вилучення було достатньо підстав вважати, що вони могли бути здобуті незаконним шляхом.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.09.2024, накладено арешт на вилучені під час обшуку по АДРЕСА_1 від 11.09.2024 речові докази, зокрема, на грошові кошти у сумі 27700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів; грошові кошти у сумі 21500 гривень купюрами номіналом по 500 гривень.

Станом на день розгляду клопотання кримінальне провадження №0000403 від 10.09.2024 зареєстроване та здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 153 КК України (сексуальне насильств щодо неповнолітньої особи та сексуальне насильство вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди).

З аналізу диспозиції ч. 3,4 ст. 153 КК України та фактичних обставин кримінальних правопорушень, у скоєнні яких ОСОБА_3 оголошено підозру, вбачається, що грошові кошти не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (речові докази). Крім того, санкції вказаних статтей не передбачають конфіскацію майна, а цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлено.

Згідно п.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, згідно ухвали слідчого судді від 12.09.2024, речові докази, що вилучені під час обшуку по АДРЕСА_1 від 11.09.2024, зокрема, грошові кошти у сумі 27700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів; грошові кошти у сумі 21500 гривень купюрами номіналом по 500 гривень належні ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Згідно заяви адвоката ОСОБА_6 - представника ОСОБА_5 , остання вважає грошові кошти спільною сумісною власністю і заперечує проти повернення їх чоловіку, тобто між подружжям Асланових існує спір про право на вказані грошові кошти.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу ст.2 КПК України, слід дійти висновку, що визначення правового режиму майна, а також спору про право на майно, не може бути вирішено в межах кримінального провадження.

Згідно ч.12 ст.100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, відмовити в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 , оскільки в ході судового розгляду встановлено, що між ним та дружиною існує спір про право власності на вказані грошові кошти, який може бути вирішено лише в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 170, 174, 369-372 КПК України слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження №0000403 від 10.09.2024.

Розяснити підозрюваному ОСОБА_3 , та законному представнику потерпілих ОСОБА_5 , що спір про право на майно (грошові кошти) вирішується в порядку цивільного судочинства.

Матеріали кримінального провадження №0000403 від 10.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України повернути до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1