Справа №705/6740/24
1-в/705/656/24 УХВАЛА
11 грудня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ,
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути його справу № 745/612/21 у зв`язку з декриміналізацією.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не був доставлений, від нього до суду надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання без його участі та без фіксування за допомогою технічних засобів.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви засудженого.
У судове засідання представник адміністрації установи не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання без його участі та без фіксування за допомогою технічних засобів.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду від 04.04.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироками Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022 та Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021, призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання за цим вироком рахується з 04.04.2023, зараховано у цей строк відбуте ним покарання за попереднім вироком з 14.04.2021 про день ухвалення вироку апеляційним судом.
Відповідно до вироку Чернігівського апеляційного суду від 04.04.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжках), із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим: з грудня 2020 року по 22.01.2021 на суму 2150 грн; у лютому 2021 року на суму 554 грн 44 коп.; з 01.02.2021 по 09.03.2021 на суму 274 грн 70 коп; 07.03.2021 на суму 991 грн 00 коп.; у січні 2021 року на суму 1006 грн 66 коп; 17.12.2020 на суму 362 грн 50 коп.; 30.03.2021 на суму 366 грн 67 коп.
Остаточне покарання за цим вироком призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироками Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022 та Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021.
За вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим 14.02.2021 на суму 1200 грн та 23.11.2020 на суму 500 грн 40 коп. Остаточне покарання за цим вироком призначене підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком, та покарання, призначеного вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021.
Також, за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим 12.11.2020 на суму 950 грн 00 коп., 18.11.2020 на суму 250 грн, 19.11.2020 на суму 1710 грн 00 коп.
Крім того, за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 09.08.2022 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжках), із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим у період часу з грудня 2020 по 22.01.2021 на суму 2150 грн, у лютому 2021 року на суму 554 грн 44 коп., 10.02.2021 на суму 1926 грн 05 коп., з 01.02.2021 по 09.03.2021 на суму 274 грн 70 коп., 07.03.2021 на суму 991 грн 00 коп., у січні 2021 року на суму 1006 грн 66 коп., 17.12.2020 на суму 362 грн 50 коп. Остаточне покарання за цим вироком призначене підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком, та покарання, призначеного вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 01.01.2020 ця сума становила 2102 грн, на 01.01.2021 ця сума становила 2270 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 згідно з вироком Чернігівського апеляційного суду від 04.04.2023 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суму, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, остаточне покарання було призначено із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України, в тому числі за вироками Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021, Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022, Сосницького районного суду Чернігівської області від 09.08.2022, за якими ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначених покарань за зазначеними вище вироками, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.
Водночас суд враховує, що ОСОБА_4 згідно з вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 обвинувачення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 3 ст. 185 КК України, а саме по епізодам за фактами крадіжок майна 29.11.2020 на суму 1000 грн 00 коп., 30.11.2020 на суму 541 грн 67 коп, 02.12.2020 на суму 1808 грн 18 коп, 09.12.2020 на суму 459 грн 60 коп., 10.12.2020 на суму 607 грн 00 коп., 01.01.2021 на суму 1000 грн, 02.01.2021 на суму 933 грн 83 коп, 10.01.2021 на суму 815 грн 20 коп., та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
За вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 строк відбування покарання рахується з 14.04.2021, тому станом на час розгляду заяви засудженого про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства останній відбув призначене покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, тому його слід звільнити у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Заяву засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Вироки Чернігівського апеляційного суду від 04.04.2023, Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021, Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021, Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022, Сосницького районного суду Чернігівської області від 09.08.2022 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного йому вироками Чернігівського апеляційного суду від 04.04.2023, Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.03.2021, Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.01.2022, Сосницького районного суду Чернігівської області від 09.08.2022 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Виключити з вироку Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 обвинувачення по епізоду за фактом крадіжок майна 29.11.2020 на суму 1000 грн 00 коп., 30.11.2020 на суму 541 грн 67 коп., 02.12.2020 на суму 1808 грн 18 коп., 09.12.2020 на суму 459 грн 60 коп., 10.12.2020 на суму 607 грн 00 коп., 01.01.2021 на суму 1000 грн, 02.01.2021 на суму 933 грн 83 коп., 10.01.2021 на суму 815 грн 20 коп., та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду за фактом крадіжки майна 04.10.2020 на суму 58273 грн 25 грн, за ч. 3 ст. 389 КК України по епізоду ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначене ОСОБА_4 покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.06.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_4 з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92) у з`язку з відбуттям призначеного покарання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1