Справа № 645/7215/24
Провадження № 1-кс/645/1749/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 26.11.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , з метою проведення подальшого досудового розслідування, збереження речових доказів, запобігання відчуження та пошкодження зазначеної вище квартири, з забороною проведення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеної квартири, у т.ч. відчуження та розпорядження.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 26.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, 25.11.2024 до Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова надійшла заява адвоката ОСОБА_4 від 18.11.2024, який діє в інтересах Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені ОСОБА_5 , щодо порушення прав випускниці коледжу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в період навчання у вищезазначеному коледжі мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з боку ОСОБА_7 , та інших невстановлених осіб.

Згідно відомостей, зазначених у вказаній заяві, ОСОБА_7 під час перебування на посаді юрисконсульта Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені ОСОБА_5 , шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 від продажу належної їй долі у квартирі АДРЕСА_1 , діючи за довіреністю під час оформлення відповідного договору купівлі-продажу у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 .

Встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом № 158 від 13.08.2019 зарахована на навчання до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Закінчила навчання, відповідно до наказу навчального закладу, 30.06.2021, наказ № 120. Під час навчання у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дитина, позбавлена батьківського піклування, мешкала у гуртожитку навчального закладу за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», опікуном особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віком від 18 до 23 років, є навчальний заклад, в якому навчається вказана особа.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 18.05.2009 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на 3/5 2-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р № 4-195, 06.03.2009, 2 ХДНК.

Встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 03.08.2020 посвідчується договір міни, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , відповідно до якого у власність ОСОБА_9 переходить житловий будинок, літ. «А-1» з господарськими будівлями номер 20 (двадцять), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , житловою площею 21,5 кв.м., загальною площею 36,8 кв.м. У власність ОСОБА_12 переходить 3/5 частки у праві власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 54,1 кв.м.

Вищезазначений договір міни від 03.08.2020 зареєстровано в реєстрі за № 4152.

Крім того, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 16.11.2020 посвідчується договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 , від імені якої діє ОСОБА_7 , за її довіреністю, посвідченою ОСОБА_11 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 02.11.2020, реєстр № 6425, ОСОБА_9 , від імені якої діє ОСОБА_13 , на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_14 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 21.05.2020, реєстр 469, та ОСОБА_12 , відповідно до якого у власність ОСОБА_12 перейшла квартира АДРЕСА_1 .

Продаж вищезазначеної квартири здійснено за 42 750,00 грн., що є еквівалентом 1500,00 доларів США, які ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , отримали від ОСОБА_12 для ОСОБА_6 , ОСОБА_9 .

Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ФО-П ОСОБА_15 16.11.2020, ринкова вартість вищевказаної квартири становить 765 200, 00 грн.

Вищезазначений договір купівлі-продажу від 16.11.2020 зареєстровано в реєстрі за № 6734.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_16 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Продаж вищезазначеної квартири здійснено за 568 050,00 грн.

Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ФО-П ОСОБА_17 10.02.2021, ринкова вартість вищевказаної квартири становить 568 050, 00 грн.

Вищезазначений договір купівлі-продажу від 16.02.2021 зареєстровано в реєстрі за № 961.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що Реєстрація та посвідчення вищезазначених договору міни від 03.08.2020 та договору купівлі-продажу від 16.11.2020, здійснювалися всупереч вимогам законодавства України про охорону дитинства, Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Реєстрація та посвідчення вищезазначеної довіреності від 02.11.2020 від імені ОСОБА_6 посвідчувалася за відсутності особи, на яку законодавством покладено обов`язки опікуна чи піклувальника.

Разом з цим встановлено, що, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , місце державної реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто, укладення договору 16.11.2020 відбувалося вже за не дійсною довіреністю ОСОБА_9 на момент її смерті.

Прокурор вказує, що з метою забезпечення заходів кримінального провадження, при наявності підстав для арешту майна, шо є доказом злочину у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт, тобто тимчасово, до скасування у встановленому КІІК України порядку, позбавити права на розпорядження та користування майном, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Також прокурор просила провести розгляд клопотання про арешт майна без виклику власника даного ОСОБА_16 з метою забезпечення накладення арешту на майно.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Підстав для визнання явки прокурора обов`язковою слідчий суддя не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З цього приводу суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про розгляд клопотання про арешт майна без виклику особи, у володінні якої воно знаходиться, у зв`язку з існуванням реальної загрози протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості

Власник майна за клопотанням слідчого в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України до судового засідання не викликався.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя перевіривши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 26.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: заява адвоката ОСОБА_4 від 18.11.2024, який діє в інтересах Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені ОСОБА_5 , про те, що, ОСОБА_7 під час перебування на посаді юрисконсульта Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені ОСОБА_5 , шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 , від продажу належної їй долі у квартирі АДРЕСА_1 , діючи за довіреністю під час оформлення відповідного договору купівлі-продажу у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 18.05.2009 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на 3/5 2-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р № 4-195, 06.03.2009, 2 ХДНК.

Встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 03.08.2020 посвідчено договір міни, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , відповідно до якого у власність ОСОБА_9 переходить житловий будинок, літ. «А-1» з господарськими будівлями номер 20 (двадцять), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , житловою площею 21,5 кв.м., загальною площею 36,8 кв.м. У власність ОСОБА_12 переходить 3/5 частки у праві власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 54,1 кв.м. Вищезазначений договір міни від 03.08.2020 зареєстровано в реєстрі за № 4152.

Крім того, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 16.11.2020 посвідчено договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 , від імені якої діє ОСОБА_7 , за її довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , 02.11.2020, реєстр № 6425, ОСОБА_9 , від імені якої діє ОСОБА_13 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 21.05.2020, реєстр 469, та ОСОБА_12 , відповідно до якого у власність ОСОБА_12 перейшла квартира АДРЕСА_1 . Продаж вищезазначеної квартири здійснено за 42 750,00 грн., що є еквівалентом 1500,00 доларів США, які ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , отримали від ОСОБА_12 для ОСОБА_6 , ОСОБА_9 . Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ФО-П ОСОБА_15 16.11.2020, ринкова вартість вищевказаної квартири становить 765 200, 00 грн. Вищезазначений договір купівлі-продажу від 16.11.2020 зареєстровано в реєстрі за № 6734.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_16 купила квартиру АДРЕСА_1 . Продаж вищезазначеної квартири здійснено за 568 050,00 грн. Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ФО-П ОСОБА_17 10.02.2021, ринкова вартість вищевказаної квартири становить 568 050, 00 грн. Вищезазначений договір купівлі-продажу від 16.02.2021 зареєстровано в реєстрі за № 961.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що Реєстрація та посвідчення вищезазначених договору міни від 03.08.2020 та договору купівлі-продажу від 16.11.2020, здійснювалися всупереч вимогам законодавства України про охорону дитинства, Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Реєстрація та посвідчення вищезазначеної довіреності від 02.11.2020 від імені ОСОБА_6 посвідчувалася за відсутності особи, на яку законодавством покладено обов`язки опікуна чи піклувальника.

Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто, укладення договору 16.11.2020 відбувалося вже за не дійсною довіреністю ОСОБА_9 на момент її смерті.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їхнє застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено існування таких обставин, а тому, клопотання прокурора відповідає вищезазначеним нормам закону і підлягає задоволенню. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі не накладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Суд також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_16 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 54.1 кв. м, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1