Справа № 461/9179/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1718/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

встановила:

вищевказаною ухвалою клопотання задовольнити.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покладено на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Строк дії ухвали до 11 січня 2025 року включно.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби або визначити розмір застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду,висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Крім цього, в ухвалі присутнє істотне порушення КПК України та норм Європейського права у зв`язку з незаконним затриманням особи, яке відбулося більше як через 6 год. після вчинення кримінального правопорушення та необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу без визначення розміру застави.

Звертає увагу на те, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Зазначає, що підозрюваному ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів слідства так як, розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Акцентує увагу на тому, що потерпіла не має жодних претензій до підозрюваного, а тому сенсу на неї впливати не має.

Зазначає, що судом не враховано те, що підозрюваний раніше не судимий, його юний вік, перебування в установі виконання покарань в подальшому може суттєво вплинути на його психоемоційний стан та стан здоров`я. Не врахував міцність його соціальних зв`язків за місцем його проживання, наявності родини.

Крім цього, не було враховано наявності постійного місця роботи, де він працює ще з 2022 року, та те що підозрюваний навчається.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних причин.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001159 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 286 КК України.

13.11.2024 о 15:20 год. ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

14.11.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, враховуючи що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, характер інкримінованого злочину і вагомість наявних доказів про його вчинення, та особу підозрюваного.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави погоджується і апеляційний суд.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.

Враховуючи вищевикладені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що підозрюваний раніше не судимий, його юний вік, наявність родини, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки не свідчать про те, ці обставини для підозрюваного є стримуючим фактором та здатні вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшує встановлені ризики, зокрема ризик перешкоджати кримінальному провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Та обставина, що потерпіла не має жодних претензій до підозрюваного, а тому сенсу на неї впливати не має, не є підставою вважати знівельованим ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, чи переховуватися від органу досудового розслідування на цьому початковому етапі досудового розслідування.

Соціальні зв`язки підозрюваного та інші обставини, наведені в апеляційній скарзі, зокрема відомості про його працевлаштування та характеристику апеляційний суд враховує, але відсутність судимостей, місце проживання, та позитивні характеристики, не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які би спростували існування ризиків можливого вчинення підозрюваним спроб ухилення від органів досудового слідства та суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути визнані запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування, а відтак не можуть бути визнані підставою для зміни запобіжного заходу відносно нього на більш м`який.

Колегія суддів апеляційного суду порушень норм КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали не вбачає та вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись положеннями ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. ст. 177 та 178 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Дійшовши правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя, врахував ці положення закону та навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо не визначення розміру застави.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді постановлена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року, якою застосовано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: