Справа № 203/5822/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000286,-

ВСТАНОВИВ:

СВ ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000286, відомості за яким внесено до ЄРДР 20.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

20.08.2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 21.08.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом умисного вбивства військовослужбовця ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Дружківського міського суду Донецької області від 23.08.2024 року до підозрюваного було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк до 18.10.2024 року включно, без визначення застави.

Постановою прокурора від 11.10.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадження було продовжено до трьох місяців до 21.11.2024 року включно.

В поданому клопотанні слідчий просив продовжити підозрюваному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, без визнання розміру застави, до 21.11.2024 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання не заперечували.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також обставини, що враховуються при його обранні, визначені ст.ст.177,178 КПК України.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.197 КПК України встановлено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Перевіривши доводи клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що останні в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та про обгрунтовану причетність до його вчинення ОСОБА_5 , що враховувалось слідчим суддею і при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обгрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011 року). У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п.36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). При цьому, докази того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, обвинуваченим та його захисником не надані.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26.06.1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення. При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорій особливо тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7-ми до 15-ти років.

Вказана обставина, а також дані про особу підозрюваного, відсутність в нього міцних соціальних зав`язків, обізнаність про обставини кримінального провадження та особу свідків, характер вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (вбивств людини із застосуванням вогнепальної зброї), обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення, обвинувальний акт за фактом чого на теперішній час перебуває на розгляді в суді, обізнаність підозрюваного про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, в своїй сукупності свідчить про реальність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними змісту та обсягу свідчень на користь підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, враховувались при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя також враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В зв`язку з вищенаведеним, продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування забезпечить запобіганню зазначеним вище ризикам та належному виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, ст.5, п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, слідчий суддя враховує, що на теперішній час у кримінальному провадженні проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження, згідно вимог ст.91 КПК України. Слідчі дій проводяться та процесуальні рішення приймаються без зайвих зволікань та своєчасно.

Продовження строку досудового розслідування було зумовлено, окрім іншого, необхідністю проведення та отримання висновків призначених у кримінальному провадженні судових експертиз.

Таким чином, на теперішній час існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, в зв`язку із цим, для досягнення завдань кримінального провадження продовження строку тримання підозрюваного під вартою є доцільним.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення клопотання слідчого, продовживши строк застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.11.2024 року включно.

Керуючись ст.ст.131,176-178,182,183,193,194,199 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк до 21 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1