н/п 1-кп/766/3205/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

20.09.2024

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 , (не з`явився)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 10.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК)

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В :

Прокурором, у зв`язку з закінченням строку запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 подано клопотання від 19.09.2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк 60 днів без визначення розміру застави.

І. Позиція сторони обвинувачення

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення, насильницького характеру, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 становить підвищену небезпеку, оскільки тяжкість покарання дають підстави вважати можливим незаконний вплив обвинуваченого на свідків, ухилення від суду, продовження злочинної діяльності.

Тобто прокурор вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на реальність та актуальність ризиків, передбачених частиною ст. 177 КПК України, зокрема:

п. 1 (переховування від суду) підтверджується тим, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, заволодівши транспортним засобом, намагався втекти з місця злочину;

п. 2 (знищення речей, що має значення для справи) підтверджується тим, що ОСОБА_4 після вчинення правопорушення дав доручення (наказав) іншим військовослужбовцям знищити тіло потерпілого шляхом підпалу автомобіля;

п. 3 (незаконний вплив на свідків) підтверджується тим, що свідки у кримінальному провадженні є військовослужбовцями, які проходять службу у складі одного підрозділу військової частини та проживали разом з ОСОБА_4 , особисто були присутні під час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що вказує на те, що залишаючись на свободі ОСОБА_4 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни ними своїх показань;

п. 4 (перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином) на думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу. Крім того розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, може здійснити вплив на свідків та потерпілих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам та потерпілим, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали або будуть надавати під час досудового розслідування та в суді.

п. 5 (вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності) прокурор вважає, що є можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення з огляду на вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Вказане свідчить, також, про наявність соціальної небезпеки обвинуваченого для оточуючих.

Також прокурор переконує, що при вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого альтернативного заходу, слід виходити з того, що жоден із більш м`яких заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

ІІ. Позиція сторони захисту

Стороною захисту письмових заперечень щодо клопотання сторони обвинувачення суду не надано.

У судовому засіданні обвинувачений заявив, що він не буде переховуватися від слідства і вчиняти інші порушення, що передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник заперечував проти клопотанням сторони обвинувачення з тих підстав, що прокурором не доведені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу в тому числі у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини Суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Під час судового провадження, за наявності обвинувального акта на розгляді суду, є обґрунтовані підстави вважати, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» дотримано. Однак виконання цієї умови не звільняє сторону обвинувачення від доказування наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону. Крім того, з метою уникнення свавілля право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Отже Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, його право на свободу, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на практику ЄСПЛ Суд, наголошує, що продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява N 40107/02, пункт 79)

Суд, додатково бере до уваги також обставини, які характеризують обвинуваченого і його поведінку, в тому числі його стосунки з іншими обвинуваченими, щодо яких розглядається це кримінальне провадження.

Отже, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, Суд розуміє, що саме існування «обґрунтованої підозри» та вагомість доказів, які її підтверджують (враховуючи і не порушуючи презумпцію невинуватості), а також тяжкість покарання не можуть бути єдиними підставами для продовження строку тримання під вартою, а тому такі обставини мають розглядатися в сукупності з іншими. Зокрема суд бере до уваги наявність таких обставин, як: вік та стан здоров`я обвинуваченого; його поведінку під час вчинення злочинів та після цього, що викладена в обвинувальному акті; місце служби (рід зайнять, спосіб життя) обвинуваченого; ризики повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, який створює обвинувачений, у тому числі, у зв`язку з його доступом до зброї; стадія розгляду справи і не досліджені докази, кількість не допитаних свідків і можливість впливу на них.

Водночас, Суд ще раз наголошує, що відповідно до КПК тягар доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, покладається на сторону обвинувачення, однак, в свою чергу, сторона захисту має переконати Суд і довести наявність умов, що мінімізують зазначені ризики і припущення прокурора щодо можливих неправомірних та недобросовісних вчинків обвинуваченого.

Проте, аргументи сторони захисту під час розгляду клопотання стосувалися лише процесуальних питань і не були спрямовані на доведення наявності умов, за яких Суд може обрати більш м`який запобіжний захід.

ВИСНОВКИ СУДУ

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Відтак, за переконанням Суду тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення (у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років) є вагомою, хоча і не єдиною, підставою спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого та припустити, що обставини, які перелічені в ст. 177 КПК можуть настати при обранні більш м`якого запобіжного заходу чи в разі його скасування.

Водночас Суд вважає, що аргументи сторони захисту не були переконливими в тому, що в разі звільнення обвинуваченого з під варти (отримання ним свободи) є умови, за яких останній дотримається (виконає) свої обов`язки щодо недопущення порушення прав та інтересів, як інших осіб, так і суспільства в цілому та держави і не допустить спроб вчинити дії, що передбачені приписами ст. 177КПК.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку (виходячи з позиції сторін і ступеню доведеності обставин) обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого без визначення застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 197, 199, 315, 369-372, 392, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

2. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до «05» листопада 2024 року, включно, без визначення застави.

3. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5),

4. Ухвала підлягає негайному виконанню.

5. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

6. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Повний текст ухвали оголошено в приміщенні суду 26.09.2024 року о 09 год. 15 хв.

СуддяОСОБА_1