Справа № 444/3962/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1142/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 13 листопада 2024 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено строк тримання під вартою з визначенням розміру застави,

з участю

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановила :

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме: до 11 січня 2025 року.

На підставі частини 3 статті 183 КПК України визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.

Роз`яснено ОСОБА_7 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про зменшення розміру застави відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду змінити в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, зменшивши таку до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисника зазначає, що на даний час обвинувачений ОСОБА_10 не заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте наполягає на зменшенні розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки кримінальне правопорушення він вчинив без застосування насильства, не є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів; розмір застави встановлений без врахування його матеріального становища та є максимальним розміром для даної категорії кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

На розгляді Жовківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000036 від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_11 за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 307 КК України.

05 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою у вигляді застави в розмірі 242 240 гривень, який у подальшому було продовжено до 24.11.2024 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчиняти тиск на свідків, шляхом переконання та залякування з метою схилити їх до зміни даних показань.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 врахував особу обвинуваченого, який ніде не працює, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Водночас, як вбачається з апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , останній по суті не заперечує проти рішення суду щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , однак не погоджується з розміром альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд виходив з обґрунтованості підозри, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, наявності ризиків переховування від суду та впливу на свідків та інших учасників провадження, а також врахував положення ст. 178 та ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб правильними. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 242 240 грн відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 13 листопада 2024 року, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України, строк тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: