КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/4357/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 26 липня 2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити йому запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений зазначає, що прокурор у своїх доводах та аргументах не наводить жодних фактів та не надає жодних документів, що підтверджують порушення ст. ст. 176, 177, 187, 185, 193, 197 КПК України. Не надаються прокурором і вагомі докази винуватості, що підтверджують вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 309 КК України, і лише в судовому засіданні 21 квітня 2024 року надані докази сумнівного походження, які були відсутні у матеріалах кримінального провадження.

Окрім того, обвинувачений зазначає, що ні прокурор, ні суддя вже більше ніж 1 рік не викликали до суду свідків, експертів, потерпілих та інших осіб, що є важливими доказами його невинуватості; суддя не дає можливості ознайомитися з матеріалами справи, а тому, на думку обвинуваченого, суддя має особисту зацікавленість у справі.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На виконання вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України апеляційним судом з суду першої інстанції витребувані копії вказаних документів, які надійшли до суду апеляційної інстанції 10 червня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою; дослідивши наявні у розпорядженні колегії суддів матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З наявних матеріалів встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за №0004145за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 309 КК України.

За змістом оскаржуваної ухвали в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочинів, є особою, раніш судимою за ч. 2 ст. 263 КК України; перебував у тривалому розшуку на стадії досудового розслідування, ігнорував систематично судові виклики, тривалий час не проживав за місцем проживання до моменту його розшуку та затримання, що, на переконання прокурора, свідчить про наявність ризиків у кримінальному провадженні, а саме переховування від суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності та ймовірного покарання. Крім того, характер інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 345 КК України, яке пов`язане з застосування фізичного насильства, дає підстави вважати можливим незаконний вплив з боку обвинуваченого на потерпілого та/або свідків з метою зміни наданих ними раніше показань. На переконання прокурора, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням його спробам переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та не зможе запобігти наявним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання, додатково вказавши, що в обвинуваченого відсутні законні доходи для існування та міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений заперечив проти клопотання прокурора і вказав, що не визнає своєї провини, нічого не вчиняв, не знав про оголошення відносно нього розшуку і не ухилявся від суду. Просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник також просив суд обрати менш суворий запобіжний захід своєму підзахисному, а саме домашній арешт, оскільки вважає, що ризики значно зменшились .

За результатами розгляду клопотання ухвалою суду обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвала суду обґрунтована тим, що судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один з яких віднесений до тяжких, і у разі визнання його винуватим йому може бути призначено судом покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, судом враховано, що на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому правопорушень, він мав не зняту та не погашену в установленому порядку судимість. Також судом врахована відсутність доказів наявності в обвинуваченого законного заробітку, а тому є ризик продовження останнім вчинення кримінальних правопорушень. Також суд вважав, що для контролю за поведінкою обвинуваченого на даний час достатнім буде тільки запобіжний захід у виді тримання його під вартою, враховуючи, що тривалий час, а саме з 2018 року по грудень 2022 року, обвинувачений перебував у розшуку, коли до нього був застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, а тому такий запобіжний захід для обвинуваченого не є дієвим.

Крім того, судом враховано, що стороною захисту не вказано, які саме обставини свідчать про зменшення ризиків, на які посилається сторона обвинувачення.

Також суд не визначив в якості альтернативного запобіжного заходу застави обвинуваченому, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства до потерпілого.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та враховує таке.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь встановлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тобто, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції наведені вимоги закону дотримані та стороною обвинувачення на даний час доведена наявність у даному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами в клопотанні про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Колегія суддів враховує, що з наявних даних встановлено, що питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто, прокурором у цьому кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта відносно ОСОБА_8 за інкримінованим йому обвинуваченням та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, отже, ОСОБА_8 набув статусу обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, і обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, яким продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції на даній стадії судового розгляду, позбавлені можливості дати оцінку обґрунтованості висунутого обвинувачення, допустимості чи недопустимості доказів, дотримання вимог КПК України під час досудового розслідування, доведеності або недоведеності висунутого обвинувачення, оскільки це виходить за межі повноважень як суду апеляційної інстанції на даному етапі, так і суду першої інстанції на даній стадії судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

За таких обставин доводи обвинуваченого про його невинуватість не підлягають перевірці на даному етапі кримінального провадження.

Встановлені на даний час як дані щодо особи обвинуваченого, так і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі, обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, їхні наслідки, те, що станом на час розгляду клопотання прокурора не допитані потерпілі, свідки, про що зазначено самим обвинуваченим в апеляційній скарзі, те, що обвинувачений при обраному йому раніше запобіжному заході у виді домашнього арешту тривалий час перебував у розшуку, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного доходу, є особою, яка раніше судима, на думку колегії суддів, у своїй сукупності переконливо свідчать, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також про реальність у кримінальному провадженні ризиків, наявність яких на даному етапі судового розгляду виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти спробам обвинуваченого вчинити вказані дії, як і забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Зважаючи на обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів та їхніх наслідків, вимоги ст. 183 КПК України, на переконання колегії суддів, на час постановлення оскаржуваної ухвали відсутні підстави для застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, як застава; за відсутності заяв відповідних осіб - як передача обвинуваченого на поруки, за відсутності даних про наявність в обвинуваченого сталих міцних соціальних зв`язків та роботи, що може бути стримуючим фактором для настання встановлених ризиків, а також даних про перебування обвинуваченого раніше у даному кримінальному провадженні у розшуку, - як домашній арешт або особисте зобов`язання, тобто, інші, більш м`які запобіжні заходи, на даному етапі судового розгляду не зможутьзабезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У зв`язку з встановленими під час апеляційного розгляду обставинами колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, шляхом з`ясування існуючих на даний час обставин, які мають значення для вирішення питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак постановлене судове рішення є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 липня 2024 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4