У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2024 Справа №607/22598/24 Провадження №1-кс/607/6180/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відео конференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 24.09.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 24.09.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000201 від 23.07.2024 та визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги вказує, що з вищевказаною постановою дізнавача не згідний, вважає її необґрунтованою. Так за його заявою слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові було розпочато кримінальне провадження №0000201 від 23.07.2024за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Він 25.08.2024 подав клопотання про визнання потерпілим у даному кримінальному провадженні, однак слідчий ОСОБА_5 прийняв постанову від 24.09.2024, якою йому відмовив у визнанні потерпілим та в основу даного рішення слідчий поклав доводи, що даним кримінальним правопорушенням йому не завдано будь-якої шкоди, які вважає необґрунтованими, надуманими та не відповідають дійсності, оскільки внаслідок незаконних дій прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 йому було здійснено повідомлення про підозру та в подальшому застосовано процесуальний примус у вигляді тримання під вартою що призвело до розривів у прийомі ВААРТ для лікування та підтримки його життя та здоров`я у задовільному стані, чим завдано шкоди його життю та здоров`ю, що потягнуло тяжкі наслідки, він не може отримувати належного лікування, пов`язаного з його станом здоров`я та наявними у нього важкими та особливо небезпечними хворобами. Вказує, що невизнання його потерпілим позбавляє у повній мірі можливості користуватись правами, передбаченими ст. 56 КПК України, зокрема, подавати докази.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданнів режимі відеоконференції вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності слідчого, проти задоволення скарги заперечує, вважає постанову мотивованою, об`єктивною та законною, просить відмовити у її задоволенні. Зазначає, що ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення жодним чином не зазначає про завдання йому кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди та не долучає жодних підтверджуючих доказів.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Частиною 1 ст. 220 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

У п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК передбачено право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК, шкода, завдана кримінальним правопорушенням (злочином) або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 128 КПК, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. У ст. 1166 ЦК визначено, що підставою для відшкодування майнової шкоди є вчинення неправомірних дій чи прийняття неправомірних рішень, які спричинили особистим немайновим правам фізичної особи такої шкоди, яка відшкодовується в повному обсязі тією особою, яка її завдала.

Доведеність порушеного права, завдання шкоди є обставинами, які підлягають встановленню під час досудового розслідування (ст. 91 КПК України).

Крім того, очевидність і достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання особи потерпілим.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Встановлено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові знаходиться кримінальне провадження №0000201 від 23.07.2024, внесене до ЄРДР згідно заяви ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України за фактом неправомірних дій прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 .

25.08.2024 ОСОБА_3 подав клопотання до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові про визнання його потерпілим.

Постановою слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 24.09.2024 відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000201 від 23.07.2024.

Із змісту клопотання ОСОБА_3 від 24.09.2024 року вбачається, що він просить визнати його потерпілим, що не заперечується учасниками судового провадження.

Відтак, постанова слідчого, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, повинна містити оцінку заявлених ОСОБА_3 у клопотанні від 25.08.2024 вимог.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий у своїй постанові виходив з того, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 жодним чином не зазначає про завдання йому кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди та не долучає жодних підтверджуючих доказів.

Разом з тим, при розгляді скарги слідчому судді не надано доказів, що заява ОСОБА_3 не містить обґрунтування завдання йому кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

Крім того, постанова не містить жодної оцінки доводів ОСОБА_3 , викладених у клопотанні від 25.08.2024 щодо завдання йому шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України, натомість слідчий обмежився лише викладенням змісту норм Кримінального процесуального кодексу України.

Також, як випливає із змісту оскаржуваної постанови, у ній не викладено мотивів прийняття такого рішення слідчим, який не обгрунтував, які саме є очевидні та достатні підстави вважати, що заява про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 подана особою, якій не завдано шкоди. Таким чином, констатувавши факт, що ОСОБА_3 не є потерпілим, слідчий при винесенні даного процесуального рішення, не виклав оцінки доводів заявника та належним чином не обґрунтував дане рішення, що суперечить положенням ст.ст. 9, 55, 110 КПК України.

Наведене свідчить, що старший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 неналежно розглянув клопотання ОСОБА_3 від 25.08.2024 про визнання його потерпілим у межах цього кримінального провадження та без відповідного обґрунтування виніс передчасне рішення про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Таким чином, рішення слідчого про відмову у визнанні скаржника потерпілим порушує принцип правової визначеності щодо процесуального статусу заявника та позбавляє можливості ОСОБА_3 в подальшому реалізувати свої права, передбачені КПК України у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 обґрунтована та підлягає до задоволення шляхом скасування постанови слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 24.09.2024 та зобов`язання уповноважену службову особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові у кримінальному провадженні №0000201 від 23.07.2024 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілиму порядку, визначеному ст. 55 КПК України.

З урахуванням того, що слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на етапі розслідування й не може переймати на себе функції органу досудового розслідування, викладена у скарзі вимога про визнання скаржника потерпілим не підлягає розгляду в межах даної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Постановуслідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 24.09.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим - скасувати.

Зобов`язати уповноважену службову особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові у кримінальному провадженні №0000201 від 23.07.2024 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у порядку, визначеному ст. 55 КПК України.

Копію ухвали направити до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові для виконання та заявнику для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1