Справа №367/2509/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4626/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 7 травня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000378 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Квасилів, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрованогота проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 11.12.2018 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 29.12.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 4 ст. 407 КК України на 3 рокипозбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. З 18.06.2021 року відбуває призначене судом покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначенойому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком за ч.2 ст. 185 КК України та покарань призначених вироками, ухваленими Рівненським міським судом Рівненської області від 11.12.2018 року за ч.2 ст. 186 КК України та Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 29.12.2020 року за ч. 4 ст. 407 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання ухвалено обчислювати з моменту його затримання, з 18 червня 2023 року, зарахувавши у строк покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме з 18.06.2023 року по 07.05.2024 року.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

ОСОБА_8 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, перебуваючи на території ПрАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод», що розташоване за адресою: Київська області, смт Гостомель, пл. Рекунова, 2, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинили таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

Так, 15.02.2018 року, близько 04 годині 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_8 , який разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, перебували на робочому місці та здійснюючи охорону території ПрАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод», що розташоване за адресою : Київська області, смт Гостомель, пл. Рекунова, 2, де в них виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

15.02.2018 року, близько 04 годині 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 за домовленістю з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, вступивши в злочинну змову та погодивши спільні злочинні дії, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на робочому місці та здійснюючи охорону території ПрАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод», що розташоване за адресою : Київська області, смт Гостомель, пл. Рекунова, 2, та маючи ключи від приміщень заводу, взяли з контрольно-пропускного пункту ключ від офісного приміщення НОМЕР_1, яке знаходиться на 2-му поверсі адміністративної будівлі заводу, звідки за попередньою змовою здійснили таємне викрадення майна, належного ПрАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод», а саме: мобільного телефону марки «Iphone X 256 Gb silver Apple» вартістю 35438 грн. 80 коп. та мобільного телефону марки «Iphone 6S plus 64 Gb Gray Apple» вартістю 9013 грн. 62 коп.

Після чого ОСОБА_8 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли з викраденим майном, яким розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ПрАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод» матеріальної шкоди на загальну суму 44452 грн. 42 коп.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання та зарахування строку відбутого покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк остаточного призначеного ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року за період часу з 18.06.2023 по 06.05.2024 включно. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту ухвалення стосовно нього вироку суду першої інстанції, тобто з 07.05.2024 року. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час ухвалення оскаржуваного вироку, суд дійшов правильного висновку щодо складання покарання призначених цим вироком та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року, однак помилково склав ще й покарання, призначене обвинуваченому вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11.12.2018 року, оскільки його вже було враховано під час призначення остаточного покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року, тим самим застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Окрім цього, зазначає, як вбачається з тексту оскаржуваного вироку, суд, на підставі ст. 72 КК України, зарахував до строку відбування ОСОБА_8 остаточного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, строк частково відбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року за період часу з 18.06.2023 по 07.05.2024.

Однак, в подальшому, суд визначив, що строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 18.06.2023, тим самим фактично повторно зарахував останньому у строк відбування остаточно призначеного, оскаржуваним вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07.05.2024 року, покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, частково відбуте ним за попереднім вироком за період часу з 18.06.2023 по 07.05.2024, тим самим застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, внаслідок чого, суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.

При цьому, суд встановивши, що учасники судового провадження не оспорюючи фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку та кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржуються, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог зазначеної ч. 1 ст. 404 КПК України.

Водночас, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими посилання прокурора відносно допущеного судом першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, оскаржуваним вироком вірно на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, складено покарання призначене за цим вироком та покарання, призначене вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року, однак помилково складено покарання, призначене вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11.12.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11.12.2018 - 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 - 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Отже, суд першої інстанції не встановив належним чином невідбуту ОСОБА_8 частину покарання за попередніми вироками та призначив остаточне покарання з урахуванням вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 11.12.2018 року, який вже було враховано під час призначення остаточного покарання вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року.

Крім того, як вбачається з оскаржуваного вирокуОСОБА_8 зараховано частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, починаючи з дня затримання - 18.06.2023 року, по день ухвалення оскарженого вироку - 07.05.2024 року, а строк відбування йому покарання визначено обчислювати з моменту його затримання, з 18 червня 2023 року, зарахувавши у строк покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме з 18.06.2023 року по 07.05.2024 року, тобто з дати взяття його під варту в рамках кримінального провадження за яке його було засуджено вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що строк відбування покарання у такому випадку слід обраховувати з моменту ухвалення вироку, а частину відбутого ним покарання необхідно зарахувати у строк призначеного покарання в порядку ст. 72 КК України.

Так, як встановлено апеляційним судом, відповідно до листа начальника ВП №1 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області від 22.06.2021 року ОСОБА_8 затриманий 18.06.2021 року та поміщений до Рівненського СІЗО для відбуття покарання, призначеного йому вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, який набрав законної сили та підлягає негайному виконанню.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.07.2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від подальшого відбування основного покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року у вигляді позбавлення волі умовно-достроково строком на 01 рік 00 місяців 00 дні для проходження військової служби за контрактом на час особливого періоду.

Згідно листа в.о. начальника установи «Полицька виправна колонія (№76)» засуджений ОСОБА_8 , який відбував покарання в установі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року звільнений з установи 26.07.2024 року згідно ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.07.2024 року.

Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 18.06.2021 року затриманий в порядку виконання вироку та 26.07.2024 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік, а тому саме строк відбутого покарання з 18.06.2021 року по 26.07.2024 року має бути врахований при призначенні покарання у вироку в порядку ст. 72 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання стосовно початку відліку строку відбуття покарання та зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку відбутого покарання за попереднім вироком у строк відбування покарання за даним вироком з мотивів, викладених апеляційним судом в даній ухвалі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 7 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного ОСОБА_8 за цим вироком та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк відбутого ним покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2020 року за період часу з 18.06.2021 по 26.07.2024 року включно.

Строк відбування покарання рахувати з 7 травня 2024 року.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя