СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/315/24
ун. № 759/7187/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2021 за №0002120, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Макарівського району Київської області, громадянина України, який здобув середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України,

клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,

за участю сторін кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_3 , інші учасники: представник потерпілих - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Через канцелярію суду захисник ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання та пояснив, що він розуміє підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, а також те, що підстава звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою.

У судовому засіданні прокурор та представник потерпілих не заперечували проти задоволення клопотання захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 , 20.09.2021 року, близько 22-30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 з вікна квартири на першому поверсі, використовуючи предмет, схожий на пістолет, погрожував вбивством ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, 20.09.2021 приблизно о 22-00 год. ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_8 , під`їхавши на власному автомобілі до автостоянки, розташованої біля під`їздів будинку АДРЕСА_2 , побачили припаркований, на їхню думку на два паркомісця, транспортний засіб - автомобіль «BMW323i», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 . ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до вказаного будинку та постукавши у вікно квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі, звернулися до ОСОБА_3 з проханням перепаркувати належний йому автомобіль. У ході розмови ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт, при цьому в останнього виник умисел, направлений на погрозу вбивством ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, з метою демонстрації реальності своїх погроз, взяв в руки предмет, схожий на пістолет, та направив його в бік ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , попередньо запитавши в останніх, чи швидко вони бігають, демонструючи при цьому спробу пострілу в бік останніх, а саме нажавши на спусковий гачок предмету, схожого на пістолет, який не був споряджений патронами. Вказана ситуація, яка супроводжувалась словесними погрозами та діями, викликала реальні побоювання у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 реалізації погрози вбивством.

Крім цього, ОСОБА_3 , 20.09.2021 року, близько 22-30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 наніс умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Так, 20.09.2021 приблизно о 22-00 год. ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_8 , під`їхавши на власному автомобілі до автостоянки, розташованої біля під`їздів будинку АДРЕСА_2 , побачили припаркований, на їхню думку на два паркомісця, транспортний засіб - автомобіль «BMW323i», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 . ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до вказаного будинку та постукавши у вікно квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі, звернулися до ОСОБА_3 з проханням перепаркувати належний йому автомобіль. У ході розмови ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт. Далі ОСОБА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_9 вийшов до автостоянки навпроти під`їзду АДРЕСА_4 , де між ОСОБА_3 , ОСОБА_9 з одного боку, та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з іншого боку, продовжився словесний конфлікт, з приводу паркування власних автомобілів на автостоянці.

В процесі конфлікту, ОСОБА_3 , відчувши до ОСОБА_7 раптово виниклу особисту неприязнь, маючи умисел на умисне нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, підбіг до ОСОБА_7 та схопивши останнього своєю правою рукою за шию, а лівою рукою за верхній одяг, став відтягувати останнього до стіни будинку, та штовхнув ОСОБА_7 правою стороною тіла об стіну.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , не відпускаючи свою праву руку з шиї, а ліву руку з верхнього одягу ОСОБА_7 , штовхнув останнього на землю.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження:

-Синці на межі скроневої та потиличної областей, на тильній поверхні правої кисті в проекції тіла 2-ї п`ясної кістки, на передній та задній поверхні правої вушної раковини в проекції мочки та нижньої третини завитка, в правій завушній ділянці, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на переднє-зовнішній поверхні правого колінного суглобу;

-Садна в правій завушній ділянці, на праві боковій поверхні шиї в середній третині, в нижній третині, на передній її поверхні в середній третині, в нижній третині, на лівій боковій її поверхні в середній третині, на заднє-зовнішній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальних міжфалангових суглобів 3-5 пальців, на переднє-зовнішній поверхні правого колінного суглобу.

Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125КК України, згідно зі ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Положеннями ч. 1 ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пп.1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, минуло два роки, та за який передбачено покарання у виді обмеження волі, минуло три роки.

Враховуючи, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, минув диференційований у п.1 ч.1 ст 49 КК України дворічний строк, та з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України минув диференційований у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі пп..1,2 ч. 1 ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі розуміє свої права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою.

Оскільки визначені кримінальним законом умови виконано та їх правильність ні в кого з учасників процесу не викликає сумнівів, то суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання захисника.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 слід залишити без розгляду та роз`яснити потерпілим їх право звернення із цивільним позовом у порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) про те, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 100, 124, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , який обвинувачуються у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 129 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі пп. 1,2 ч. 1 ст. 49 КК України, а саме у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань22.09.2021 за №0002120відносно ОСОБА_3 - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без розгляду та роз`яснити потерпілим їх право на звернення із позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз №СЕ-19/111-21/49517-БЛ від 25.11.2021 в сумі 2059 грн. 44 коп., №СЕ-19/111-21/49593-ФХД від 19.11.2021 в сумі 1372,96 грн., №042-175-2022 від 18.04.2022 в сумі 1998 грн. 00 коп., №042-174-2022 від 06.05.2022 в сумі 1998,00 грн., а всього 7428 грн. 40 коп.

Речові докази:

- предмет, схожий на пістолет та газовий балончик, передані на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві, квитанції №№ 2662, 2622 - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1