Номер провадження: 11-кп/813/2164/24
Справа № 947/7514/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ровеньки, Луганської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, є особою з інвалідністю з дитинства 3-ї групи, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001198 від 15.10.2020 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язкові обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; а також додаткові обов`язки, передбачені пунктами 2, 4 ч.3 ст.76 КПК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили, вказані в постанові слідчого:

- від 15.10.2020, а саме: мотоцикл «HONDA SHADOW 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був предметом і знаряддям кримінального правопорушення і зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів №7 за адресою: АДРЕСА_3 конфісковано (т.1 а.п.124);

- від 19.10.2021, а саме CD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження в суді (т.1 а.п.143).

Також оскаржуваним вироком вирішено питання цивільного позову, заходів забезпечення та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, Водій ОСОБА_8 14.10.2020 року, керуючи власним, технічно справним мотоциклом «HONDA SHADOW 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозячи на задньому сидінні пасажира ОСОБА_9 , здійснював рух у темну пору доби, з ввімкнутим ближнім освітленням передньої фари по освітленій вуличними ліхтарями ділянці сухого асфальтованого дорожнього покриття вул.Дмитра Донського в Київському районі м.Одеси з боку вул.Люстдорфська дорога в напрямку вул.Ромашкова, де організований двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені переривчатою лінією дорожньої розмітки 1.5 Правил дорожнього руху України. Мотоцикл під керуванням ОСОБА_8 рухався у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю приблизно 72.0 - 73.5 км/год., яка перевищує установлену в населених пунктах швидкість руху 50 км/год.

Здійснюючи рух, наближаючись до розташованого праворуч за ходом руху будинку АДРЕСА_4 , водій ОСОБА_8 в порушення вимог п.12.4., п/п б) п.12.9., п.1.5., п/п б) п.2.3., п.12.3. Правил дорожнього руху України не обрав безпечну швидкість руху, здійснював рух з перевищенням допустимої в населеному пункті швидкості, був вкрай неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відволікся від керування, чим створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

При цьому ОСОБА_8 , отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у появі попереду на проїзній частині небезпеки в русі - пішохода Двалі Картлос, який вийшов на проїзну частину на добре освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці дороги, рухаючись у темпі кроку, навкоси, з правого боку ліворуч за ходом руху мотоциклу, та знаходився у полі зору водія тривалий час, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, маючи технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця наїзду на пішохода з моменту виникнення небезпеки для руху, допустив наїзд передньою частиною керованого ним мотоциклу на пішохода Двалі Картлос, який вже підходив до середини проїзної частини, внаслідок чого відбулось закидання тіла пішохода на передню частину мотоциклу, з наступним відкиданням та падінням потерпілого на дорожнє покриття.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід Двалі Картлос, ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`якою оболонку головного мозку, внутрішньошлуночкових крововиливів головного мозку, садна лобової ділянки зліва, садна центра лобової ділянки, садна ділянки зовнішнього кута лівого ока, забитої рани спинки носа, садна та забитої рані червоної обвідки нижньої губи, садна та забитої рани підборіддя; закритої травми грудної клітки: закритих переломів 6-9-го лівих ребер, садна передньо-правої поверхні грудної клітки; закритої травми живота: множинних розривів брижі тонкої кишки, розривів правої частки печінки, множинних саден передньо-лівої поверхні живота, множинних саден передньої поверхні живота, забитої рани передньо-лівої поверхні живота; закритої травми таза: закритого перелому горизонтальної гілки правої лонної кістки; відкритого багатоуламкового перелому кісток лівої гомілки, двох саден зовнішньої поверхні лівої гомілки, забитої рани передньої поверхні лівої гомілки; садна правої кисті, множинних саден ділянки лівого плечового суглоба, чотирьох саден задньої поверхні лівого передпліччя, двох саден лівої кисті, садна зовнішньої поверхні лівого стегна, з якими був госпіталізований до КНП «МКЛ № 1» ОМР, де 16.10.2020 настала смерть потерпілого.

Смерть Двалі Картлос знаходиться у прямому причинному зв`язку з поєднаною травмою голови, грудної клітки, живота, таза та лівої нижньої кінцівки (отриманих в наслідок ДТП). Безпосередньою причиною смерті Двалі Картлос з`явився шок.

Пасажир мотоциклу ОСОБА_9 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафіза лівої ключиці зі зміщенням уламків, забою м`яких тканин та садна лівого надпліччя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказаний вирок суду, прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подали тотожні за змістом апеляційні скарги, в яких, не оскаржуючи фактичних обстави справи та розміру призначеного ОСОБА_8 покарання, вважають вирок місцевого суду відносно останнього таким, що підлягає зміні з підстав незаконності та порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального Закону.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції під час призначення покарання застосував до обвинуваченого конфіскацію, тоді як склад кримінального правопорушення ч.2 ст.286 КК України за своїм складом та формою умислу є неумисним злочином, а санкція даної статті не передбачає конфіскацію майна, як додаткового виду покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційних скарг і просили їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи сповіщеною про дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилась, із заявами та клопотаннями на адресу суду не зверталась.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки вирок суду першої інстанції в частині доведеність вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, виду та розміру призначеного покарання ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок у цій частині.

Відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За положеннями ч.1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані. як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Приймаючи рішення про конфіскацію мотоциклу «HONDA SHADOW 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд першої інстанції керувався тим, що цей транспортний засіб був знаряддям вчинення інкримінованого злочину.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким широким трактуванням цього поняття і підстав для застосування конфіскації в даному кримінальному провадженні не вбачає. Виходячи з положень ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується за умови вчинння умисного злочину, а злочин, який скоєно обвинуваченим, що є предметом даного судового розгляду, відноситься до необережних злочинів в розумінні положень Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Зокрема, порушення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана «неспівмірною», оскільки покладала на заявника «надмірний індивідуальний тягар», було встановлено у справі «Ісмайлов (Ismayilov) проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року.

Мотивувальна частина вироку не містить жодного мотиву ухвалення судом першої інстанції рішення про конфіскацію мотоциклу як речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

За змістом кримінального закону, конфіскація майна є додатковим покаранням і може призначатися лише за умови, коли вона безпосередньо передбачена в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає лише покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, вказівка про конфіскацію мотоциклу є необґрунтованою.

Як обґрунтовано зазначає прокурор відділу Одеської обласної ОСОБА_6 , відповідно до постанови слідчого про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 15.10.2020 року слідчий зазначив, що мотоцикл «HONDA SHADOW 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 зберіг на собі сліди злочину, а не є предметом і знаряддям кримінального правопорушення, як зазначено у вироку суду першої інстанції, та не має значення речового доказу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з доводами захисника- ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_6 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині конфіскації речових доказів, і з врахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, вважає, що вирок стосовно ОСОБА_8 в цій частині ( вирішення питання долі речових доказів) підлягає зміні.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають задоволенню, а вирок суду в частині вирішення долі речових доказів зміні з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 24, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001198 від 15.10.2020 року, змінити в частині вирішення долі речових доказів.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення про застосування конфіскації мотоциклу «HONDA SHADOW 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4