286/3067/24
1-кс/279/1168/24
У Х В А Л А

У судове засідання скаржник не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив про те, що подану скаргу підтримує, просить її задовольнити.
Слідчий у судове засідання не прибув. На виконання ухвали суду щодо надання матеріалів кримінального провадження було повідомлено, що матеріали проваження відсутні, направлені до прокуратури.
Розглянувши скаргу, подані на її обґрунтування матеріали, встановлено наступне:
Відповідно до постанови від 30.08.2024 року начальника СД ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області провадження закрито, оскільки існують нескасовані постанови слідчого та дізнавача про закриття кримінальних проваджень щодо тих самих діянь.
На час судового розгляду скарги вказана постанова є чинною.
Відповідно до положень ст.303 ч.1 п.5 КПК України рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим є рішенням, яке підлягає оскарженню.
Правом оскарження вказаного рішення наділена безпосередньо особа, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст.55 КПКУ потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду вказаної категорії скарг.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.
Прокурором, слідчим, дізнавачем мають бути наведені підстави, визначені ч.3 ст.55 КПК, які виключають визнання особи потерпілою, та мотиви прийняття такого рішення, містити правове обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілими.
Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
Відповідно і положення глави 26 КПК України "Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" передачають можливість ухвалення слідчими суддями рішень, передбачених ст.307 КПК України, лише на вказаній стадії здійснення кримінального провадження. Єдиним винятком з указаного є право відповідного учасника кримінального провадження на оскарження рішення про закриття кримінального провадження.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що перевірка правомірності прийняття оскарженого процесуального рішення слідчим суддею у закритому кримінальному провадженні є неможливою у зв`язку з відсутністю у такого судді повноважень на прийняття процесуальних рішень.
Оскільки слідчим суддею було відкрито провадження за скаргою у кримінальному провадженні, яке закрито, то таке провадження за скаргою підлягає закриттю.
Враховуючи вищевказане, керуючись ст.303,307 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1