Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/684/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.08.2024, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301-1, ч. 2 ст.156 КК України,

продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, який обраховувати з 21 серпня 2024 року по 19 жовтня 2024 року включно.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.08.2024 стосовно ОСОБА_6 продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, який обраховувати 21 серпня 2024 року по 19 жовтня 2024 року включно.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинуваченому ставиться у провину вчинення тяжких злочинів, один з яких є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, покарання за який передбачено виключно позбавлення волі до 8 років, що свідчить про його суспільну небезпечність. Враховуючи, що обвинувачений розуміє в чому його обвинувачують, та які можуть наступити наслідки його протизаконним діям, існує ризик щодо переховування від суду та продовження злочинної діяльності.

Таким чином, на час проведення судового засідання наявні ризики, встановлені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване. Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбаченим ст. 194 КПК України.

Зазначає, що було порушено право обвинуваченого на захист

Заперечує обґрунтованість пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.156 КК України та ч.1 ст. 301-1 КК України.

Вважає, що прокурором не наведено наявність ризиків, які передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначає, що за даними особової справи в державному розшуку не перебував, на профілактичних обліках в установі не перебуває, порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Перебуваючи на свободі не застосовувались міри примусового приводу до слідчого та суду. Прокурором у поданому клопотанні не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема у вигляді тримання під вартою.

Вказує на безпідставне перебування тривалий час під вартою.

Протягом тривалого часу не забезпечено належної медичної допомоги, медичного обстеження та лікування

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, один з яких є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, покарання за який передбачено виключно позбавлення волі до 8 років.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів проти громадського порядку та моральності, та проти статевої свободи та недоторканності малолітньої.

Обвинувачений не працює, постійного джерела заробітку не має, усвідомлює, що вчинив тяжкі злочини та з метою уникнення від відповідальності за злочини, за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк до 8 років, може переховуватися від суду, тобто є ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, що свідчить про те, що він продовжив злочинну діяльність, отже є достатні підстави вважати, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, тобто є ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, на даний час продовжують існувати ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які були на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, тому відсутні підстави для застосування, щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом першої інстанції правильно враховано суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суворість можливого покарання ОСОБА_6 та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, отже місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарги обвинувачений не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Однак під час розгляду апеляційної скарги обвинуваченим, та стороною захисту було зауважено, що ОСОБА_6 потребує невідкладного медичного обстеження. С приводу його стану здоров`я неодноразово поставлялись ухвали суду, але установою виконання покарань медичне обстеження не проводилось.

Зважаючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про погіршення стану здоров`я, болі у попереку, погіршення зору та інші вуиходячи із вимог ст.49 Конституції України, у відповідності до якої - кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

На підставі ч.1 ст.206 КПК України колегія суддів з метою не допущення порушення права обвинуваченого на медичну допомогу зобов`язує орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За наявності посилання особи яка перебуває під вартою про не надання медичної допомоги може бути розцінене не лише як порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою. Тому, слід зобов`язати начальника ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" забезпечити право обвинуваченого ОСОБА_6 , на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження останнього з метою надання належного лікування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.09.2024, якою стосовно ОСОБА_6 , продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, який обраховувати з 21 серпня 2024 року по 19 жовтня 2024 року включно залишити без змін.

В порядку ст.206 КПК України, зобов`язати начальника ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" провести невідкладне медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебуває під вартою та утримується в ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" для надання невідкладної медичної допомоги.

Протягом 30 (тридцяти) днів повідомити Кропивницький апеляційний суд про виконання даної ухвали.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4