УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно

якої необхідно застосувати примусові

заходи медичнго характеру - ОСОБА_5 ,

та особи, стосовно якої необхідно застосувати

примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відео конференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР 04.01.2024 за №0000022, за фактом вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :

як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 протягом тривалого проміжку часу перебувала у близьких особистих стосунках із ОСОБА_7 , які завершилися конфліктом.

Так, 04.01.2024, приблизно о 16.20 год., перебуваючи поруч з житловим будинком АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стався словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_6 з пістолета «Schmeisser» моделі «АЕ 790G1» калібру 9 мм Р.А. здійснила постріл в голову останнього та зникла з місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку експерта №042-422-2024 від 23.04.2024, потерпілому заподіяно сліпе вогнепальне поранення голови: рана (описана клінічними лікарями як вхідна вогнепальна у правій скроневій ділянці) від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, спереду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, м?яких тканин (із наявністю стороннього тіла у м`яких тканинах правої скроневої ділянки), в проекції якої рановий канал обумовлює ушкодження скроневої кістки (фрагментований, вдавлений перелом скроневої кістки (луски) зі зміщенням уламків всередину черепа справа), з геморагічними вогнищами з перифокальним набряком, субдуральними нашаруваннями; субарахноїдальний крововилив справа (з ознаками набряку паренхіми мозку в правій скроневій частці, лобній частці; явищами пневмоцефалії справа). Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості тілесного ушкодження є критерії небезпеки для життя (переломи кісток склепіння черепа та забій головного мозку), а тому, відповідно п. п. 2.1.1/а, 2.1.2., 2.1.3/б/ "Правил", зазначене тілесне ушкодження, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке виразилось у вчиненні закінченого замаху на вбивство, яке не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі.

Під час проведення досудового розслідування Державною установою «Інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» проведено судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком №194 від 23.02.2024 встановлено, що у період кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , остання страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, параноїчний синдром (Р 20.0 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зазначений період остання страждала та виявляла ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, по теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з суворим наглядом, з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь (згідно із статтею 92 КК України).

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації останньої до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

ОСОБА_6 просила не застосовувати відносно неї примусові заходи медичного характеру.

Законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 (батько) просив задовольнити клопотання прокурора та застосувати відносно його доньки ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, оскільки остання дійсно хворіє на психічну хворобу, проявляє агресію та потребує допомоги спеціалістів - лікарів психіатрів.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Так, судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта №194 від 23.02.2024, яким встановлено, що у період кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , остання страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, параноїчний синдром (Р 20.0 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) і за психічним станом у зазначений період часу не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. По теперішній час вона не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з суворим наглядом з метою її обов`язкового лікування. Крім того судом досліджено інші письмові матеріали надані прокурором до клопотання.

Згідно з ч.5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги висновок судово-психіатричного експерта №194 від 23.02.2024, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації останньої до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Крім того, відповідно до положень ст.508 КПК України, а також ст.ст.512, 513, 374 КПК України, враховуючи наявне у ОСОБА_6 психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, а також ті обставини, що ОСОБА_6 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, з метою запобігання вчинення нею інших суспільно-небезпечних діянь, із врахуванням особи ОСОБА_6 , а також показань в судовому засіданні її батька - законного представника, досліджених судом матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 316, 508, 511, 512, 513, 369-372, 376 КПК України, ст. ст. 92-94 КК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, а саме примусовий захід передбачений п.4 ч.1 ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до спеціалізованого психіатричного закладу з суворим наглядом - Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що за адресою: Київська область, Фастівський район, смт Глеваха, вул. Павлова, 7.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1