Справа № 167/290/24
Номер провадження 1-в/167/35/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника Луцького РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області подання начальника Луцького районного сектора № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_7 про приведення судового рішення у відповідність до вимог діючого законодавства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копачівка Рожищенського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року за ч. 4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до позбавлення волі на строк п`ять років, за ч. 1 ст. 357 КК України до обмеження волі строком один рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання призначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, на підставі ст. 76 КК України зобов`язаного періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

в с т а н о в и в :

Начальник Луцького районного сектора № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_7 звернулася до суду з поданням про приведення вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог діючого законодавства.

Своє подання мотивує тим, що 09 серпня 2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ. Цим законом було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), згідно з яким викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становить 2684 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено.

Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Покликається на те, що згідно вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року вартість викраденого майна ОСОБА_5 на момент вчинення правопорушення становить менше 2684 грн, а саме 1123 грн.

Зазначає, що за час відбування покарання з іспитовим строком засуджений ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягався і нових кримінальних правопорушень не вчинив. Ураховуючи наведене просить за ч. 4 ст. 185 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання та за ч. 1 ст. 357 КК України привести у відповідність до норм чинного законодавства вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року.

Представник Луцького районного сектора № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримав з підстав наведених у ньому. Надав пояснення близькі за змістом до обґрунтувань подання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння. Зазначив про необхідність виключення з вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та продовженням виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав, просив звільнити його від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позицію засудженого та не заперечувала щодо задоволення подання.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився. 06 листопада 2024 року подав суду заяву в якій просив розгляд подання проводити у його відсутності.

Вивчивши матеріали подання, заслухавши представника Луцького районного сектора № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області, думку прокурора, засудженого, захисника, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено, зокрема, за вчинення 22 грудня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), повторно в умовах воєнного стану. При цьому вартість викраденого майна становила 1123 грн.

Згідно розпорядження від 02 липня 2024 року вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року набрав законної сили 29 червня 2024 року та направлений для виконання до Луцького районного сектора № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області.

Згідно з ч. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становив 2684 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складав 1342 грн (2684 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х 2 = 2684 грн.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (22 грудня 2023 року) ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2684 грн.

Згідно вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року, ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна на загальну суму 1123 грн, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн).

Отже, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ураховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, а тому суд доходить переконання, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, призначеного вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року.

В той же час, вказаним вироком ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. При цьому, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України покарання за ч. 1 ст. 357 КК України було поглинуто покаранням, призначеним за ч. 4 ст.185 КК України.

Оскільки ч. 1 ст. 357 КК України не підпадає під декриміналізацію, тому вищевказаний вирок підлягає подальшому виконанню в частині покарання, яке було призначене за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме у виді обмеження волі на строк 1 рік із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

Таким чином, посилання у вироці Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року на застосування ч. 1 ст. 70 КК України необхідно виключити.

На пiдставi ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення органів» та керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Подання начальника Луцького районного сектора № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України призначеного вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та продовженням виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1