Справа № 346/5558/24
Провадження № 1-кс/346/975/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури : ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню № 0000716, з правовою кваліфікацією: частина 1 статті 286 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 10 жовтня 2024 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернувся вказаний слідчий, додавши до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи слідчого.

09.10.2024 приблизно о 08:20 год. в м. Коломия по вул. Січових Стрільців, водій Гарап? ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху, не переконався у безпечності та розпочав рух автомобілем прямо внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 , яка здійснювала прибирання вулиці. В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 госпіталізовано до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР із діагнозом: перелом ручки грудини; перелом 2-6 ребер справа; забій легені справа; нестабільний перелом тазу; закритий перелом сідничної і лонної кісток зліва з переходом на ацетабулярну западину та зміщення відламків; закритий перелом сідничної та лобкової кісток справа зі зміщенням.

09 жовтня 2024 старшим слідчим СВ Коломийського районного відділу поліції ГУНІ в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_3 в м. Коломия по вул. Січових Стрільців було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки "MERCEDES-BENZ SPRINTER" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про його реєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_3 .

Після вилучення автомобіля марки "MERCEDES-BENZ SPRINTER" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про його реєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_3 його передано відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 автомобіль марки "MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про йореєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_3 визнано речовим доказом.

Наведені обставини підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000716 (а.с.3); рапортом працівника поліції (а.с. 4); протоколом огляду місця події (а.с. 5-7); свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8), постановою про визнання речовим доказом (а.с. 9).

І оскільки на думку слідчого, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, а вилучений автомобіль відповідає ознакам речового доказу, з метою його збереження, на вказаний автомобіль слід накласти арешт із повною забороною розпоряджатися тавідчужувати вказаним автомобілем. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаного транспортного засобу та його правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, вони можуть бути приховані чи знищені.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: автомобіль, марки: "MERCEDES-BENZ SPRINTER реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності особи на вказані речі.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3).

Клопотання обґрунтовано тим, що транспортний засіб може бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, оскільки відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 1 статті 286 КК України передбачають порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що є кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами слідчого про те, що вилучені слідчим транспортний засіб, може бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути використані як речові докази по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України.

Також, з огляду на суть цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, суд погоджується із тим, що вказаний транспортний засіб, якщо його не арештувати, може бути приховані будь-якою людиною, і тому з метою запобіганню цьому, на вказаний транспортний засіб слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, слідчий дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 289 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаного слідчим транспортного засобу, який може бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують арешт транспортного засобу, який за своїми властивостями може бути прихований, змінений чи знищений, якщо не заборонити розпорядження і відчуження цим транспортним засобом; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного слідчим завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності про який просить слідчий (повна заборона, розпоряджатися, та відчужувати); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустимими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що слідчий довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить слідчий. А тому, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури : ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджатись та відчужувати автомобіль, марки: «Mercedes Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про його реєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , з метою збереження, як речового доказу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Повний текст ухвали оголошено 16 жовтня 2024 року о 17 годині 05 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1