Справа № 646/806/23
№ провадження 1-кп/646/67/2024
УХВАЛА

02 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000510 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час судового розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надійшла заява ОСОБА_8 про зняття арешту з майна мобільного телефону «IPhone XS», серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 . В обґрунтування клопотання зазначив, що 26.08.2022 р. після затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 та вилучення в нього предмету неправомірної вигоди було проведено невідкладний обшук у його службовому кабінеті, як начальника сектору дізнання ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, розташованому в будівлі ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 76. В ході обшуку в зазначеному службовому кабінеті було виявлено та вилучено належний йому мобільний телефон, проте відповідно до матеріалів кримінального провадження він не має жодного відношення до вказаної кримінальної справи, не є жодним з учасників справи та не має відповідного процесуального статусу. Відповідно, вилучений мобільний телефон не містить жодних відомостей та даних, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. За результатами експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а саме висновком експерта від 04.10.2022 року № СЕ-19/121-22/11833-КТ вилучений мобільний телефон не містить жодних відомостей стосовно подій даного кримінального правопорушення.

Разом з тим, від захисника ОСОБА_4 надійшла заява про зменшення розміру застави, який застосовано ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27.09.2022 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 780000 гривень до 390000 гривень, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 здійснює догляд за батьком ОСОБА_9 , який і вніс заставу, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.

Вислухавши думку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_8 про зняття арешту з майна, заяви про зменшення розміру застави, прокурора, який вважав можливим задовольнити клопотання ОСОБА_8 про зняття арешту з майна, але вважав передчасним задоволення заяви захисника ОСОБА_4 про зменшення розміру застави, встановленого відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки визначений розмір застави забезпечує належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду справи, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Суд вважає, що клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна є обґрунтованим, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_8 підозру у даному кримінальному провадженні не оголошено, цивільний позов не пред`явлено, арешт на мобільний телефон накладено з метою збереження речових доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для подальшого арешту майна, оскільки воно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, крім того, відсутні потреби обмежувати власника у володінні майном, скасування арешту не може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Що стосується заяви захисника ОСОБА_4 про зменшення розміру застави, яку застосовано ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27.09.2022 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Підстави та порядок звернення із клопотанням про зміну запобіжного заходу передбачено ч. 1 ст. 201 КПК України, ч. 5 ст. 194 КПК України.

З сукупного аналізу приписів кримінального процесуального законодавства вбачається, що підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею, судом при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення встановлених ризиків.

Частинами 1, 2 статті 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Звертаючись з відповідною заявою захисник посилається на те, що заставу внесено заставодавцем - ОСОБА_9 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_6 та має незадовільний стан здоров`я. Будь-яких інших обставин стороною захисту при розгляді цієї заяви не повідомлено, як і не надано доказів змін в майновому чи сімейному стані обвинуваченого, чи в інших даних про його особу, які б могли бути підставою для зміни розміру застави. Крім цього, захисником не доведено, що зміна запобіжного заходу в частині розміру застави до 390000 гривень зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігатиме ризикам, які були встановлені ухвалою слідчого судді від 27.09.2022 р.

Застава є запобіжним заходом, тобто заходом процесуального примусу, метою якого є запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у випадку порушення підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Таким чином, фактично застава у відповідному розмірі забезпечує виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та є засобом запобігання перешкоджанню підозрюваним/обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на вказане, на переконання суду, відсутність з боку обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження за умови застосування до нього запобіжного заходу не є достатньою підставою для твердження про відсутність того чи іншого ризику. Втім, зазначена обставина свідчить про те, що застосований запобіжний захід є дієвим, та таким, що у достатній мірі забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом доброї волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню. При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Водночас така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

У заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за його бажанням до припинення дії цього запобіжного заходу.

В зв`язку з вищенаведеним суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 174, 336, 350, 372 КПК України, -

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання ОСОБА_8 про зняття арешту з майна.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.09.2022 р. про накладення арешту на мобільний телефон «IPhone XS», серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який повернути ОСОБА_8 .

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27.09.2022 р. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1