ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/1541/24
Номер провадження №1-кп-678-140/24
УХВАЛА

про застосування примусових заходів медичного характеру

29 листопада 2024 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Летичів клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, яке подане начальником сектору дізнання відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_3 і затверджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 17 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Єкатиронославка Жовтневого району Амурської області російської федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, не працюючого, раніше судимого:

01 лютого 2023 року вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

15 серпня 2024 року вироком Летичівського районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 395 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

особа, щодо якої подано клопотання ОСОБА_5 ,

його законний представник ОСОБА_6 ,

його захисник адвокат ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

І. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

1. 09 травня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області відповідно до ст.ст. 1-7, 9-10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» щодо ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік і застосовано такі обмеження:

1) заборонити вихід за межі свого господарства по АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.;

2) заборонити відвідувати заклади місцевого масового відпочинку громадян та місця для розпивання спиртних напоїв (кафе, бари, ресторани), з метою вживання спиртних напоїв, після 19 год. 00 хв. на території Хмельницької області;

3) заборонити виїзд за межі Хмельницького району Хмельницької області без дозволу відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та повідомляти працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця проживання чи роботи;

4) з`являтися для реєстрації на поліцейську станцію ( АДРЕСА_2 ) до поліцейського офіцера громади ОСОБА_8 на 10 годину кожен перший четвер місяця, а в разі її відсутності до оперативного чергового відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (вул. Івана Франка, 20 селище Летичів Летичівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області).

09 травня 2024 року ОСОБА_5 був присутній в залі суду при винесені ухвали про встановлення щодо нього адміністративного нагляду з обранням йому обов`язків та обмежень.

В подальшому, ОСОБА_5 06 червня 2024 року ПОГ СВГ ВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 роз`яснено відповідні права та обов`язки і попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, ОСОБА_5 , будучи ознайомленим із ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року про встановлення щодо нього адміністративного нагляду, не повідомивши працівників відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, що здійснюють за ним адміністративний нагляд, 01 жовтня 2024 року без поважних причин самовільно залишив своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та до 16 жовтня 2024 року проживав за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушив правила адміністративного нагляду.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, що підпадає під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 395 КК України - самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, при яких ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Зокрема, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №835 від 28 жовтня 2024 року встановлено, що:

ОСОБА_5 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв органічний розлад особистості неуточненого ґенезу з вираженими змінами;

ОСОБА_5 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними;

ОСОБА_5 на даний час виявляє органічний розлад особистості неуточненого ґенезу з вираженими змінами, внаслідок цього не усвідомлює свої дії та не може керувати ними. Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, яке вчинив ОСОБА_5 у стані, в якому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, необхідно застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ

2. Прокурор ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність та має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, про що орган досудового розслідування зібрав належні і допустимі докази, однак він страждає на психічне захворювання, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта, тому просить застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання ОСОБА_5 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

3. ОСОБА_5 не заперечує щодо задоволення клопотання та застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, фактичні обставини не оспорює, визнає, що дійсно проживав певний період в с. Редвинці Хмельницького району Хмельницької області.

4. Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечують проти задоволення клопотання і застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

5. Відповідно до ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (ч. 1). Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2).

Згідно ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними (ч. 1). Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 2).

6. Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2019 року у справі №130/2612/17 зазначив, що згідно вимог ст.ст. 18, 19 КК осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо.

Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв.

Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки).

Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними.

При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

7. Верховний Суд у постанові від 29 липня 2021 року у справі №755/5059/19 зазначив, що системне тлумачення вищевказаних норм (ст.ст. 19, 20 КК України) свідчить про те, що законодавець чітко відокремлює поняття неосудної особи від особи з обмеженою осудністю, посилаючись на те, що встановлення такої обставини в подальшому тягне за собою різні правові наслідки.

Так, неосудною вважається особа, яка в цілому не може усвідомлювати свої дії або керувати ними, а тому не підлягає кримінальній відповідальності, тоді як особа з обмеженою осудністю лише не здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, при цьому така особа підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, а факт визнання її обмежено осудною зобов`язує суд врахувати цю обставину під час призначення покарання.

Неосудність або обмежена осудність є юридичними поняттями, тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.

8. У ч. 1 ст. 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Законодавець у п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України визначив, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (п. 1 ч. 1). Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч. 2).

9. Як зазначено у ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які (ч. 1). Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 2).

10. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03 червня 2005 року №7 неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК) належить виключно до компетенції суду (абз. 1). Примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи (абз. 2).

ІV. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН

11. 09 травня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, яка набрала законної сили 16 травня 2024 року, щодо ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік і застосовано до нього визначені обмеження, в тому числі, заборона виїзду за межі Хмельницького району Хмельницької області без дозволу відділу поліції та його обов`язок повідомляти працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця проживання чи роботи.

12. 05 червня 2024 року відділом поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області сформована контрольно-наглядова справа (папка-накопичувач) №15 на особу, яка знаходиться під адміністративним наглядом відносно ОСОБА_5 .

Із матеріалів цієї справи випливає, що ОСОБА_5 проживає по АДРЕСА_1 , сім`ї немає.

05 червня 2024 року працівником поліції складена довідка про доведення обмежень піднаглядному ОСОБА_5 відповідно до ухвали Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року, із встановленими обмеженнями ОСОБА_5 ознайомлений та копію отримав про що поставив свій підпис.

Із ОСОБА_5 працівники поліції неодноразово проводили бесіди про що наявні відповідні довідки і наголошували на недопущенні ним порушень встановлених правил і обмежень адміністративного нагляду.

Про факти перевірки ОСОБА_5 за місцем проживання у період з 10 червня 2024 року по 27 вересня 2024 року наявні відповідні рапорти працівників поліції, результат перевірки також відображений у листку контролю за дотриманням установлених обмежень дій піднаглядним.

Однак, 02, 04, 07, 09, 12, 14 жовтня 2024 року під час перевірки працівником поліції за місцем проживання було встановлено, що ОСОБА_5 відсутній.

Крім того, 03 жовтня 2024 року ОСОБА_5 не з`явився для реєстрації.

13. 16 жовтня 2024 року у рапорті ДОП СП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області повідомив, що під адміністративним наглядом перебуває ОСОБА_5 і під час неодноразових відвідувань за місцем проживання по АДРЕСА_4 його виявлено не було.

16 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_5 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду і не повідомив про зміну свого місця проживання, наразі проживає спільно з ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 .

Зі слів ОСОБА_5 з 02 по 16 жовтня 2024 року він змінив адресу свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

14. 21 жовтня 2024 року до відділу поліції надійшла довідка Комунального некомерційного підприємства «Летичівська багатопрофільна лікарня» Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за змістом якої ОСОБА_5 на «Д» обліку в нарколога перебуває з діагнозом F 10.3, а в психіатра не перебуває.

15. 21 жовтня 2024 року Меджибізька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області повідомила, що ОСОБА_5 проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 .

16. 28 жовтня 2024 року складено висновок судово-психіатричного експерта №835 згідно якого ОСОБА_5 : на період інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв органічний розлад особистості неуточненого ґенезу з вираженими змінами; на період інкримінованого йому кримінального правопорушення не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними; на даний час виявляє органічний розлад особистості неуточненого ґенезу з вираженими змінами, внаслідок цього не усвідомлює свої дії та не може керувати ними. Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; питання щодо осудності не входить в компетенцію судово-психіатричних експертів.

V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

17. Аналіз досліджених доказів дає суду підстави для висновку, що ОСОБА_5 під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 395 КК України, перебував в стані неосудності - не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними внаслідок органічного розладу особистості неуточненого генезу з вираженими змінами, перебуває в такому ж стані й на даний час, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №835 від 28 жовтня 2024 року, тому він не підлягає кримінальній відповідальності і до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

18. Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

VІІ. ІНШІ РІШЕННЯ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ ВИРІШЕННІ СПРАВИ ПО СУТІ

19. Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-20, 92-94 КК України, ст.ст. 2, 7, 30-32, 84-86, 91-94, 107-108, 110, 318, 337, 368-371, 372, 376, 392-395, 503, 512, 513, 516, 532 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали суду негайно після її проголошення вручити особі, щодо якої подано клопотання та прокурору.

Копію ухвали суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1