Справа № 572/859/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді ? ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 (дистанційно),

обвинуваченого - ОСОБА_4 (дистанційно),

його захисника ? адвоката ? ОСОБА_5 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне в режимі відеоконференції клопотання прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2024 року прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням, у якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання прокурор покликається на обґрунтовану підозру, продовження існування ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується придбання, збігання та збут психотропної речовини - PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, у великих розмірах (ч. 2 ст. 309 КК України); незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, вчиненого повторно протягом 2023 року (ч. 2 ст. 307 КК України); використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою продовження некоконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин (ч. 1 ст. 306 КК України).

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в ході судового розгляду неодноразово продовжувався, зокрема ухвалами Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2024 року, 24 квітня 2024 року та 18 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано прокурором 05 серпня 2024 року, тобто у межах строку, визначеного ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно письмової розписки це клопотання ОСОБА_4 отримав 06 серпня 2024 року, про що також ствердив в суді.

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В силу ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт) не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Заявлений стороною обвинувачення ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду продовжує існувати з огляду на тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, яке йому загрожує. І хоча тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Реальним залишається також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки викрита злочинна діяльність ОСОБА_4 була для нього основним та єдиним джерелом заробітку, що дає достатні підстави вважати наявність вказаного ризику.

На переконання суду, такий запобіжний захід як домашній арешт, на застосуванні якого наполягає сторона захисту, не позбавить ОСОБА_4 можливості продовжити свою злочинну діяльність, адже за матеріалами справи, інкриміновані йому злочини він вчинив саме за місцем свого проживання.

З урахуванням особи обвинуваченого, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ризики на які посилається сторона обвинувачення не зменшилися, та виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, суд вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою для ОСОБА_4 про який просить прокурор.

За правилами ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає за доцільне визначити розмір застави у мінімальному розмірі, визначеного щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину - у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це унормовано п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. Такий розмір застави на переконання суду буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-197, 199, 205, 315, 395 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни, Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_1 , громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу - 80 (Вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн (Двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Застава може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У випадку внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом;

- не відлучатися з м. Сарни, Рівненської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 05 жовтня 2024 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1