УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 рокуселище ПетровеСправа №: 941/1121/24
Провадження № 1-в/941/343/24

Петрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ДУ

«Петрівська ВК (№ 49)» - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Петрове справу за поданням начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» про вирішення питання щодо вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно

засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

03.06.2009 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

15.02.2010 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

26.09.2013 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;

Засудженого 29.06.2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)» звернувся до суду з вищевказаним поданням мотивуючи це тим, що 09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року, ОСОБА_5 в середині січня 2017 року в м. Ізмаїл, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів таємно викрав чуже майно на загальну суму 955 грн. В лютому 2017 року викрав чуже майно на загальну суму 305 грн. З березня по квітень 2017 року таємно викрав майно на загальну суму 1235 грн. З початку квітня 2017 року викрав майно на суму 480 грн. В період з 16.06.2017 року по 22.06.2017 року викрав майно на загальну суму 1240 грн. 24.08.2017 викрав майно на загальну суму 820 грн., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

А тому начальник ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)»просить суд вирішити питання щодо приведення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)» та засуджений подання підтримали, прокурор щодо подання не заперечив.

Дослідивши подання, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року ОСОБА_5 засуджено: за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2017 рік становило1600 грн.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, де останній своїми протиправними діями в лютому 2017 року завдав матеріальну шкоду потерпілій особі на загальну суму 305 грн., з березня по квітень 2017 року - на загальну суму 1235 грн., з початку квітня 2017 року - на загальну суму 480 грн., в період з 16.06.2017 року по 22.06.2017 року - на загальну суму 1240 грн., 24.08.2017 року - на загальну суму 820 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України). Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 ст.74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року завдав скоєнням крадіжок матеріальну шкоду потерпілій особі:

в лютому 2017 року на загальну суму 305 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення,

з березня по квітень 2017 року на загальну суму 1235 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення,

з початку квітня 2017 року - на загальну суму 480 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення,

в період з 16.06.2017 року по 22.06.2017 року - на загальну суму 1240 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення,

24.08.2017 року - на загальну суму 820 грн., що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення,

тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення воліта за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як встановлено судом, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року ОСОБА_5 засуджено ще і за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Звільнення ОСОБА_5 від покарання за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння не впливає на остаточне покарання, призначене йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року.

Отже, на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року за ч.1 ст.115, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі.

За таких обставин, клопотання є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, ч. 2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року, за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення воліта за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року за ч.1 ст.115, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Петрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя ОСОБА_1