ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2679/24 Справа № 233/614/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

05.11.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2024р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Костянтинівка Донецької області, проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки двадцять днів.

за участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого ОСОБА_7 (далі обвинуваченого) визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки двадцять днів.

Вирок суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, який в апеляційній скарзі не оскаржуючи доведеності винуватості обвинуваченого не погодився з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання через його суворість:

- зазначає, що обвинувачений визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, пожалкував про вчинене, та суд мав можливість та законні підстави призначити покарання з випробуванням;

- звертає увагу, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінальним правопорушенням за ч. 2 ст. 389 КК України, минуло більше трьох років, у зв`язку з чим обвинувачений має бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- прохає, оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання внаслідок суворості, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік із покладенням на нього певних обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, захисник та обвинувачений до судового засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, вимоги апеляційної скарги не погіршують становище обвинуваченого, тому його відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги захисника відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 22.09.2020р. був засуджений вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

27.10.2020р. з Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області до Костянтинівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області надійшла до виконання копія вироку суду щодо засудженого ОСОБА_7 . Цього ж дня засудженого поставлено на облік та викликано до органу пробації.

02.11.2020р. обвинувачений з?явився до Костянтинівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, де йому під підпис були роз`яснені права та обов`язки, порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також умови ст. 37 КВК України, про що ним була заповнена підписка та пояснення. Того ж дня обвинуваченому видано направлення для відбування покарання до КП «ОПіК» Костянтинівської міської ради та ОСОБА_7 зобов`язаний був приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 03.11.2020р. Одночасно обвинувачений попереджений про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, за яке настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 389 КК України.

03.11.2020р. до Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області з КП «Об?єднання парків та кінотеатрів Костянтинівської міської ради» надійшла довідка, згідно якої засуджений ОСОБА_7 з направленням не звертався, до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив.

12.11.2020р. обвинувачений з?явився до Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, де надав письмове пояснення, в якому повідомив, що не приступив до відбуття покарання у виді громадських робіт без поважних причин. В період часу з 03.11.2020р. по 12.11.2020р. хворів.

У період з 12.11.2020р. по 21.01.2021р. Костянтинівським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області обвинуваченому було винесено чотири застереження у виді письмового попередження згідно ст. 40 ч.1 КВК про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.

Таким чином, обвинувачений умисно, без поважних причин ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, до яких він був засуджений вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2020р.

Станом на 09.02.2021р. відбутий строк громадських робіт засудженого обвинуваченого становить 4 години, не відбутий строк покарання у виді громадських робіт складає 236 години.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Крім того, 20.02.2021р., приблизно о 14.00 год. обвинувачений прийшов за адресою АДРЕСА_2 до своєї знайомої ОСОБА_9 , з метою зайняти гроші, однак вона відмовила в його проханні. В цей же день та час, перебуваючи у будинку ОСОБА_9 , обвинувачений побачив ноутбук НР Compaq CQ58-AMD E1-1200-1.4-4Gb-DDR3-320Gb DVD-RW-W15.6-Web (B), яким користувалась донька ОСОБА_9 - ОСОБА_10 . У цей час у обвинуваченого виник протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме ноутбуком HP Compaq CQ58-AMD El-1200-1.4-4Gb-DDR3-320Gb DVD-RW-W15.6-Web (B), шляхом зловживання довірою. Негайно реалізовуючи свій протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого заволодіння ноутбуком НР Compaq CQ58 шляхом зловживання довірою, діючи повторно, обвинувачений, використовуючи довірливі відносини, запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 налагодити функціонування вищезазначеного ноутбука НР Compaq CQ58. Отримавши згоду від ОСОБА_9 на налагодження функціонування ноутбука НР Compaq CQ58, обвинувачений, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою отримав від ОСОБА_9 ноутбук НР Compaq CQ58-AMD E1-1200-1.4-4Gb-DDR3-320Gb DVD-RW-W15.6-Web (B) з зарядним пристроєм до нього, вартістю 3547,98 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на вище зазначену суму.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисне, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, заволодіння чужим майном.

Фактичні обставини справи, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікація його дій, захисником в апеляційному порядку не оскаржуються, захисник не погодився із суворістю призначеного обвинуваченому покарання, тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а саме що обвинувачений раніше судимий; під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться; за місцем проживання характеризується посередньо; у вчиненому щиро розкаявся, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття у вчиненому, не встанвив обставин що обтяжують його покарання та вважав за необхідне призначити обвинуваченому за кожне з вчинених кримінальних правопорушень покарання у виді обмеження волі, визначивши остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України, вважаючи, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, не можливо без ізоляції від суспільства і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того суд першої інстанції врахував, що обвинувачений був засуджений 22.09.2020р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, з яких відбув тільки 4 години, а кримінальні правопорушення за цим вироком вчинив до повного відбуття покарання, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч.1 ст. 71 КК України (з урахуванням п.4 ч.1 ст. 72 КК України).

Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, при цьому суд першої інстанції належним чином обґрунтував вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання, та не встановив підстав для призначення покарання з випробуванням, а тому доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, пожалкував про вчинене, та суд мав можливість та законні підстави призначити покарання з випробуванням, є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінальним правопорушенням за ч. 2 ст. 389 КК України, минуло більше трьох років, у зв`язку з чим обвинувачений має бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, не мають під собою підґрунтя, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ухилився від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі (громадські роботи) та його дії кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 389 КК України.

Під час судового розгляду ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.02.2021р. у вказаному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України було призначено підготовче засідання.

Проте, в подальшому обвинувачений неодноразово оголошувався у розшук ухвалами Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області: від 30.06.2021р.(перебував в розшуку до 10.09.2021р.), від 19.10.2021р. (перебував в розшуку до 09.12.2021р.). від 22.02.2023р. (перебував в розшуку до 01.03.2024р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України - перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

З урахуванням наведених обставин строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України не сплинув, оскільки перебіг давності зупинився з 22.02.2023 по 01.03.2024, тому підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки двадцять днів залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389 та ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки двадцять днів залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

Судді