печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000387 від 15.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/28784/24-к, у кримінальному провадженні № 0000387 від 15.02.2024.

В обґрунтуванні клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000387 від 15.02.2024 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України. 22.05.2024 під час проведення обшуку, що здійснювався на підставі ухвали слідчого судді, виявлено та вилучено автомобіль марки BENTLEY CONTINENTAL GT, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/28771/24-к задоволено клопотання та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 . Представник власника майна вважає, що слідчим суддею не надано належної оцінки відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України та помилково прийнято рішення про арешт майна і у зв`язку з чим арешт майна підлягає скасуванню.

Представник власника майна до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності та письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000387 від 15.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000387 від 15.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діє група осіб, до складу якої входять громадяни України та іноземці з Латинської Америки, зокрема з Перу, Еквадору, Колумбії та інші, які організовували та забезпечують діяльність шахрайських call-центрів. Учасники зазначеної групи незаконно купують інформаційні бази, які містять персональні дані зацікавлених у криптовалюті осіб. В подальшому оператори call-центрів, шляхом обману під виглядом залучення інвестицій заманюють переважно громадян Іспанії та країн Латинської Америки вкладати кошти в криптовалюту. В подальшому оператори надають потерпілим реквізити криптогаманців, на які останнім необхідно перерахувати власні кошти та криптовалюту. Спочатку віртуальні активи надходять на холодний гаманець. З метою приховування слідів зазначених операцій та запобігання їх відстеженню, члени зазначеної групи перекидають активи на інший холодний гаманець, після чого пересилають на гарячі гаманці відомих криптобірж, для подальшого переведення у готівку та використання для власних потреб. Після отримання коштів від інвесторів, оператори цих call-центрів повідомляють, що транзакція не пройшла і більше не контактують з потерпілими. З 2019 року до лютого 2022 року ці call-центри працювали на території м. Києва (у приміщеннях бізнес-центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та торговельного центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), після чого переміщені до м. Львова та Львівської області, де знаходяться на цей час.

З показів свідків у кримінальному провадженні встановлено, що організаторами вчинення вказаних злочинів є:

- громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на території України на підставі посвідки на постійне проживання, користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 , проживає у місті Львів або Львівській області;

-громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання, користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 , проживає у місті Львів або Львівській області.

Операторами, тобто безпосередніми виконавцями шахрайського заволодіння грошовими коштами є:

- громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,;

- громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- громадянка Колумбії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- громадянка Еквадору ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- громадянка Колумбії ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

- громадянка Колумбії ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

- громадянин ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Сприяють вказаній злочинній діяльності громадяни України ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_14 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_15

ОСОБА_15 є адміністратором та секретарем одного з call-центрів. Вона приймає звіти від операторів про проведену роботу за добу, здійснює облік активів здобутих злочинних шляхом (введення «чорної» бухгалтерії), зняття та пересилання криптовалюти з одних гаманців на інші, а також переведення її у готівку.

ОСОБА_16, маючи знайомства в ДМС України, за грошову винагороду від організаторів, сприяє легалізації перебування вищевказаних іноземців на території України з метою подальшого ведення злочинної діяльності.

ОСОБА_17 , здійснює охорону ОСОБА_18 , а також call-центру.

У рамках вказаного кримінального провадження, 04.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/28771/24-к за клопотанням прокурора Офісу Генерального прокурора накладено арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку автомобіля, BENTLEY CONTINENTAL GT, д.н.з. НОМЕР_4 , шляхом заборони володіти, користуватись та розпоряджатись ним, а саме на транспортний засіб: автомобіль BENTLEY CONTINENTAL GT, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2024 при накладенні арешту слідчий суддя дійшов висновку, що з метою збереження речових доказів та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається заявник, які свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000387 від 15.02.2024.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 обумовлене законними критеріями, тобто вчинено з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідно принципу верховенства права. Також слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000387 від 15.02.2024- залишити без задоволення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1