Справа № 304/1319/19 Провадження № 1-і/304/1/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у режимі відеоконференції його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000278 від 23 червня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Перечинського районного суду Закарпатської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000278 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року ОСОБА_4 оголошено в розшук, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Згідно з протоколом затримання особи, відносно якої винесено ухвалу про затримання, обвинуваченого було затримано 12 вересня 2024 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у вказаному судовому провадженні у відпустці, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було передано судді ОСОБА_1 .

Прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 . клопотання мотивує тим, що 22 червня 2019 року близько 22 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території ринку у місті Перечин, що на вулиці Ужанській, 24 Закарпатської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що посягає на нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток дитини, вчинив розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спустивши штани та нижню білизну до рівня колін, демонструючи потерпілим свій оголений статевий орган, після чого, пройшовши разом з малолітніми трохи далі по вулиці, до магазину господарських товарів, що по АДРЕСА_1 , знову вчинив відносно них такі самі розпусні дії, під час чого був помічений свідком ОСОБА_9 та втік з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку ТДВ «Перечинський ЛХК».

Прокурор зазначає, що під час проведення досудового розслідування ухвалою Перечинський районний суд Закарпатської області від 25 червня 2019 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 48 025 грн, яку обвинувачений вніс та 01 липня 2019 року був звільнений з установи виконання покарань № 9. 14 серпня 2019 року до суду було скеровано обвинувальний акт для розгляду.

Також зазначає, що стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів, які підтверджують наявність декількох ризиків, а саме ОСОБА_4 ухиляється від кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлює неминучість покарання за скоєне, знаючи про тяжкість самого покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності переховується від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); вказане підтверджується тим, що він неодноразово без поважних причин не з`являвся у судові засідання, у зв`язку з чим судом відносно нього застосовувались приводи, а згодом його було оголошено у розшук.

Вище наведене не дає підстав звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , так як вони не забезпечать виконання останнім покладених на нього обов`язків.

За вказаних обставин, прокурор просить суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на обставини, викладені у такому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні стосовно обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначенням розміру застави заперечив та просив у задоволенні такого відмовити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Стаття 2 Кримінального процесуального кодексу України визначає завдання кримінального провадження, одним із яких є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України визначає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Так, при прийнятті рішення, суд ураховує, що 30 серпня 2019 року до Перечинського районного суду Закарпатської області відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року надійшов обвинувальний акт від 14 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000278 від 23 червня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

У судові засідання ОСОБА_4 не з`являвся, у зв`язку з чим судом неодноразово було постановлено ухвали про доставку приводом обвинуваченого, а також його оголошено в розшук, після чого було ініційовано питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання обвинуваченого з метою приводу на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дослідивши матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення обвинуваченого та його захисника, а також особистість ОСОБА_4 , установив, що на даний час існує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме останній, перебуваючи на волі під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення переховується від суду, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тривалий час не з`являється у судові засідання, хоча і проінформований про розгляд у відношенні нього кримінального провадження. Разом із цим, суд розуміє, що це не може бути вирішальною і єдиною підставою для визначення тримання під вартою, а тому така обставина розглядається в сукупності з іншими.

Суд керується презумпцією невинуватості, але разом із цим враховує можливість застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що дає можливість зробити висновок про те, що можливе притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на строк до 8 років, відповідно суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечною, ніж переховування та втеча.

Суд також ураховує те, що на теперішній час наявним є і ризик того, що ОСОБА_4 усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення цього злочину може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному проваджені з метою зміни ними показань на його користь, а саме перебуваючи на волі може здійснити підкуп, умовляння чи застосувати насильство до них (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відтак суд дійшов висновку, що прокурором доведено, а обвинуваченим та його захисником не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, докази про вчинення якого є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (виключно позбавлення волі на строк до восьми років), відсутність у нього постійного місця роботи, молодий вік ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відсутність міцних соціальних зв`язків (зі слів обвинуваченого проживає в цивільному шлюбі, утриманців не має).

Тому, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, що вказані у ст. 177 КПК України.

Разом з цим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

У зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте такий був порушений ним, а тому суд вважає за необхідне не застосовувати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 12, 176, 177, 182, 183, 186, 193, 196, 197, 243, 331, 369, 370 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 10 листопада 2024 року (включно) без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 10 листопада 2024 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Вручити копію ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 18 вересня 2024 року.

Головуюча: ОСОБА_1