ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2127/24
Провадження №1-кс/477/837/24
УХВАЛА

про арешт майна

21 серпня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000464 від 14 серпня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 15 серпня 2024 року, внесене у кримінальному провадженні №0000464 від 14 серпня 2024 року про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучено 14 серпня 2024 року в ході проведення огляду місця події ділянки автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в межах території Миколаївського району Миколаївської області, а саме на транспортний засіб, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у фактичного володільця ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000464 від 14 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 14 серпня 2024 року на ділянці автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в межах території Миколаївського району Миколаївської області, біля повороту до с. Миколаївське, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля, марки «Chery Jaggi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу автомобіля, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті якої ОСОБА_5 та пасажир його транспортного засобу ОСОБА_6 , а також ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження.

В період часу з 09.45 години по 12.07 годину 14 серпня 2024 року проведено огляд місця події ділянки автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в межах території Миколаївського району Миколаївської області, біля повороту до с. Миколаївське під час якого виявлено та вилучено транспортний засіб автомобіль, марки «Chery Jaggi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , та транспортний засіб автомобіль, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_4 , власником якого є Херсонський ЗВ ВСП на які постановою слідчого від 15 серпня 2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки вилучене майно є знаряддям кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має ознаки речового доказу з метою забезпечення збереження речових доказів, та з метою недопущення знищення, спотворення чи їх приховування винила необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вилучене в ході огляду майно, через що прокурор ОСОБА_3 звернулася з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилася. Від прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Просив його задовольнити.

ОСОБА_4 як фактичний володілець вилученого майна, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причин неявки не повідомив. Заяв та клопотань щодо розгляду клопотання прокурора до суду не направив.

У зв`язку неявкою учасників, фіксування судового засідання аудіо та відео технічними пристроями запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За матеріалами провадження вбачається, що 14 серпня 2024 року на ділянці автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в межах території Миколаївського району Миколаївської області, біля повороту до с. Миколаївське, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля, марки «Chery Jaggi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу автомобіля, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в результаті якої ОСОБА_5 та пасажир його транспортного засобу ОСОБА_6 , а також ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження.

За вказаним фактом до ЄРДР 14 серпня 2024 року внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками частини першої статті 286 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14 серпня 2024 року, в період часу з 09.45 години по 12.07 годину слідчим ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснено огляд місця події, зокрема ділянки автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в межах території Миколаївського району Миколаївської області, біля повороту до с. Миколаївське під час якого виявлено та вилучено транспортний засіб автомобіль, марки «Chery Jaggi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 та який перебував у його фактичному володіння, а також інший транспортний засіб автомобіль, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_4 , власником якого є Херсонський ЗВ ВСП.

Постановою слідчого від 15 серпня 2024 року вилучені в ході огляду місця події транспортні засоби автомобіль, марки «Chery Jaggi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000464 від 14 серпня 2024 року.

Вважаючи, що вилучені під час огляду речі мають ознаки речового доказу, з метою забезпечення їх збереження, прокурор шляхом надсилання відповідного клопотання засобами поштового зв`язку, звернувся до слідчого судді з цим клопотанням, у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене у фактичного володільця ОСОБА_4 майно.

Так, у відповідності до положень частини першої, другої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частин другої статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання, прокурор ОСОБА_3 , звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням, посилається на те, що вилучені речі мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є доказами злочинної діяльності, а тому відповідно до статті 170 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, існують правові підстави для арешту вилученого майна.

Надані прокурором дані, дають достатні підстави для того, щоб вважати, що злочин могло бути вчинено. При цьому, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Отже, надані прокурором докази дають достатні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За положенням статті 98 КПК України, речовими доказами є, зокрема предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або знаряддям їх вчинення.

Так, слідчий суддя погоджується, що вилучений в ході огляду 14 серпня 2024 року транспортний засіб автомобіль, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_4 , має ознаки знаряддя вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, та може бути безпосередньо пов`язаним із вчиненням кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним в статті 98 КПК України, як предмети, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому має бути арештованим для його збереження в якості речового доказу, що саме на цій початковій стадії є необхідним для з`ясування всіх обставин справи, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

За змістом постанови слідчого від 15 серпня 2024 року про призначення судово-автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу вбачається, що вилучений автомобіль, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є також об`єктом експертного дослідження, що свідчить про те, що арешт на вказане майно викликаний серед іншого і необхідністю забезпечення проведення такого дослідження.

Накладення арешту на тимчасово вилучене майно в даному випадку перш за все націлене не на позбавлення власника його майна, а виключно на те, тільки щоб тимчасово припинити його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном до прийняття відповідного рішення. Тому цей захід явно слід розцінювати як тимчасовий і такий, що відповідає необхідності збереження речових доказів, які ймовірно містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості.

Таким чином, загальний інтерес виправдовує втручання, яке не можна розглядати як невідповідне переслідуваній меті.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, що було вилучено 14 серпня 2024 року в ході проведення огляду місця події із встановленням заборони будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Крім того, у поданому клопотанні прокурором ставиться питання з приводу визначення місця зберігання речового доказу, шляхом його зберігання на території ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Так, відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, а також покладення обов`язків на осіб, щодо схоронності речових доказів на які накладено арешт.

Згідно з частиною другою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу та особи, які мають відповідати за його збереження визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного вбачається, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону.

При цьому частиною сьомою статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Отже, діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, та/або покладення рішенням слідчого судді відповідальності за зберігання речових доказів.

Слідчий суддя звертає увагу, що положеннями КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Виходячи з наведеного, вирішення питання про місце зберігання речових доказів та обов`язки осіб, яким вони передані на відповідальне зберігання не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Тому клопотання прокурора в частині визначення місця зберігання речового доказу задоволенню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 14 серпня 2024 року в ході проведення огляду місця події ділянки автодороги М-14 сполученням Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в межах території Миколаївського району Миколаївської області біля повороту до с. Миколаївське, а саме на транспортний засіб, марки «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є Херсонський ЗВ ВСП та який перебував у фактичному володінні ОСОБА_4 у виді заборони будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном.

І іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали для виконання направити слідчому ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, прокурору Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та особі, у якої було вилучене відповідне майно - для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8