УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000218 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч .1 ст.164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , згідно з рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.12.2016 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак ОСОБА_4 достовірно знаючи про вказане рішення суду, ігноруючи вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», а також грубо порушуючи обов`язки батька, передбачені ст. 51 Конституції України та всупереч вимогам ст. ст. 180-183 СК України, будучи безпосередньо повідомленим державним виконавцем Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів ) про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального проступку - злісного ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, а також шляхом направлення викликів-попереджень, скерованих у його адресу, незважаючи на це, являючись працездатною особою, працював офіційно у ТЗОВ «Володимир-Волинський хлібозавод» в період з 14.11.2019 року по 29.11.2019 року, з 09.12.2019 року по 27.12.2019 року, з 09.01.2020 року по 31.01.2020 року, де отримав дохід в сумі 13233 грн., які приховував та не декларував, крім цього, після звільнення з роботи в період з 01.03.2020 року по 01.05.2021 року, маючи змогу заробляти гроші та сплачувати аліменти, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), яке виразилося в тому, що останній офіційно на роботу не влаштувався, на обліку в Державному центрі зайнятості не перебував, приховував свої доходи від отриманих сторонніх заробітків та достатньої допомоги на утримання дитини не надавав, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2021 року становить 32 831,72 грн., що сукупно складає суму виплат, більше ніж за 3 місяці.

Таким чином, ОСОБА_4 , скоїв діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.

В судововму засіданні прокурор заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та матеріали надані до нього, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Пункт 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Разом із тим, у ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3ст. 49 КК України).

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, мало місце в період з 28.11.2016 року по 01.05.2021 року.

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченого від досудового слідства чи суду по даній справі, а також вчинення ним протягом цих строків, а саме з 2016 року по даний час нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності у розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Оскільки з часу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 284, 372, 376 КПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6