1-кп/205/606/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому клопотання захисників про закриття кримінального провадження №0000892 від 24.10.2021 стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 01.06.2021 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушен ня, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА :

24 жовтня 2021 року в період часу з 00 годин 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла особи, а саме незаконного проникнення до іншого володіння особи домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 із застосуванням фізичною сили, шляхом поштовху хвіртки обладнаної металевим засовом розташованої по центру паркану території домоволодіння, проникли на територію подвір`я зазначеного будинку. Перебуваючи на території подвір`я вищезазначеного домоволодіння, ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_5 шляхом ривку із застосуванням фізичної сили, здійснили злам замка вхідних дверей, після чого зайшли до будинку АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проникли у житло, без згоди на це власника, тим самим порушивши її особисті права на недоторканість вказаного житлового будинку, передбачені ст. 30 Конституції України, а саме право на недоторканність житла або іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК, а саме незаконне проникнення до житла.

В судовому засіданні захисник обвинувачених заявили клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, тобто у зв`язку з закінченням строків давності. В обґрунтування свого клопотання зазначили, що з моменту вчинення обвинуваченими даного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, а тому наявні законні підстави для звільнення їх від відповідальності.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання своїх захисників та просили їх задовольнити.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в цій частині.

Заслухавши заявлене клопотання, думку сторін кримінального провадження, які підтримали клопотання захисників, вислухавши думку самих обвинувачених, які наполягали на задоволенні клопотання, перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

За змістом статті 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі...

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав є: (1) якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності; (2) якщо протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); (3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); (4) законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вони вчинили 24 жовтня 2021 року.

За час розгляду кримінального провадження обвинувачені не вчинили нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК строк давності не переривався.

Таким чином, з 25 жовтня 2021 року строки давності за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 162 КК у цьому кримінальному провадженні розпочали спливати і закінчились 25 жовтня 2024 року.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся внаслідок ухилення обвинувачених від органу досудового розслідування та/або суду, або переривався у зв`язку з вчиненням ними нового злочину.

Отже, станом на час розгляду кримінального провадження та постановлення цієї ухвали 14 листопада 2024 року, сплинув трирічний строк притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК, а тому останні підлягають звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Судом, відповідно до ст. 285 КПК ОСОБА_5 та ОСОБА_6 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачені підтримали клопотання своїх захисників, наполягали на їх задоволенні та просили звільнити їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

При цьому, обвинувачені підтвердили, що їм зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надали свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи клопотання захисників знайшли своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК має бути закрито.

Питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат буде вирішено під час ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 370, 372 КПК, 49 КК, суд, -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000892 від 24.10.2021 стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст ухвали оголосити 15 листопада 2024 року о 12 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3