Справа №589/854/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/784/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Шостка Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_12 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в яких:

- прокурор просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023, скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд в іншому складі суду;

Вподальшому прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , відмовилась від поданої апеляційної скарги.

- обвинувачений просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023, скасувати, виправдати його та на підставі п.2 ч.1, ч. 7 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закрити;

- захисник просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023, скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 закрити з визначених на те п.2 ст. 284 КПК України підстав.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.

Чатково задоволено цивільний позов ОСОБА_7 та стягнуто на його користь з ПрАТ СК "Євроінс Україна" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 27 011,97 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 44 676,00 грн, загалом визначивши до стягнення 71 687,97 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 155 324,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 22 143,55 грн процесуальних витрат.

Арешт майна у кримінальному провадженні скасовано, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Обвинувачений стверджував, що вирок суду незаконний, оскільки ухвалений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, обвинувачений не погоджувався з висновком суду про те, що він обвинувачений здійснював на перехресті обгін і зауважував, що мопед під керуванням потерпілого ОСОБА_13 не рухався, а стояв ближче до правого краю проїзної частини. Цей мопед він обїжджав, а не обганяв, а тому і вимог п. 14.6 а) ПДР України він обвинувачений не порушував. Крім цього вважав, що і питання перехрестя, не є актуальним, тому що на перехресті не заборонено об`їжджати будь-які перешкоди.

Також зазначав, що на ділянці дороги, на який сталася подія ДТП, відсутнє перехрестя, тому що на вказаній ділянці дороги відсутні відповідні дорожні знаки, які б підтверджували наявність перехрестя, а саме: на головній дорозі, яким є АДРЕСА_2 відсутні знаки: 2.3 "Головна дорога", 1.23.2 "Прилягання другорядної дороги" - з лівого боку; на виїзді з АДРЕСА_3 - знак 2.1 "Дати дорогу". Наведені обставини, на переконання обвинуваченого, вказують на те, що він не порушував ПДР України, як обгін на перехресті.

Щодо розташування транспортних засобів на дорозі то тут обвинувачений зауважував, що проїзна частина, на якій сталася подія ДТП, має ширину 8 м, її половина -4 м. Враховуючи вказані показники, а також місце розташування потерпілого ОСОБА_13 на мопеді (0,8 м від правого краю), ширину транспортного засобу, яким він обвинувачений керував, все це в сукупності дозволяло йому об`їхати потерпілого на мопеді без виїзду на зустрічну смугу рух. У зв`язку з цим обвинувачений вважав, що він не порушив вимоги п. 10.1. ПДР України.

Також обвинувачений зазначав, що дії потерпілого ОСОБА_13 , коли він стояв з правого краю проїзної частини, ще до моменту події ДТП, він обвинувачений розцінював так що потерпілий збирається почати свій рух прямо, а не повертати ліворуч, тому що на мопеді був увімкнений лівий покажчик повороту. На переконання обвинуваченого саме порушення потерпілим п. 10.4 ПДР України і спровокувало ДТП.

Також обвинувачений не погоджувався і з висновком суду в частині точки зіткнення транспортних засобів суд вказав, що зіткнення вірогідно було на зустрічній смузі руху, тоді як обвинувачений стверджував, що воно було по тій смузі руху, якою він обвинувачений прямував.

Зауважував, що якщо віддалити ймовірну точку зіткнення автомобіля і мопеду, то збільшиться час для його - обвинуваченого реагування на подію ДТП, якщо приблизити - відбудеться навпаки.

Стверджував, що потерпілий ОСОБА_13 почав маневр - поворот наліво, приблизно за 5 м від його - обвинуваченого автомобіля, керуючи мопедом однією правою рукою, оскільки в лівій своїй руці він тримав квіти.

У зв`язку із здійсненням потерпілим ОСОБА_13 маневру - повороту ліворуч перед його - обвинуваченим автомобілем, він не мав технічної можливості уникнути зіткнення з цим мопедом. В іншому випадку, якщо б потерпілий не продовжив рух мопеду в сторону його - обвинуваченого автомобіля, коли він його об`їжджав, то й не сталося б зіткнення, бо не він - обвинувачений, а потерпілий його вдарив своїм мопедом у праву передню частину автомобіля.

Також обвинувачений зауважував, що в ході досудового розслідування такі обставини як: маленька відстань (5 м) до його автомобіля від мопеду на момент здійснення маневру потерпілим; обгін на перехресті (якого не було); зміна ним напрямку руху (якого теж не було), не були враховані слідчим, що стало причиною для внесення не правильних даних для проведення судової автотехнічної експертизи, що потягло за собою інкримінування йому судом першої інстанції порушення вимог п.10.1, 12.3, 14.6 а) ПДР України, а саме: що він - обвинувачений мав технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вище вказаних пунктів ПДР України.

Обвинувачений наголошував, що з урахуванням його тривалого водійського стажу (працював на маршрутці з 2006 року) та відмінної реакції, якби потерпілий ОСОБА_13 на мопеді почав би здійснювати маневр - поворот наліво на відстані близько 30 м від його автомобіля, він би його закінчив би ще до моменту його -обвинуваченого наближення до потерпілого, тому що цієї відстані від наших транспортних засобів було достатньо для безпечного роз`їзду.

Проте, перебуваючи без мотошолому, одягнутому в чорні окуляри, тримаючи в лівій руці квіти, тобто керуючи однією рукою мопедом, потерпілий ОСОБА_13 , маючи похилий вік (83 роки), різко та несподівано для нього - обвинуваченого почав здійснювати поворот наліво, що й призвело до ДТП з тяжкими наслідками для самого потерпілого.

Першопричиною цієї ДТП є незаконні дії потерпілого ОСОБА_13 , про які він обвинувачений зазначав вище. Про це також наголошував в своєму експертному висновку і експерт ОСОБА_14 .

Обвинувачений Вважав, що не надання судом першої інстанції правової оцінки вище наведеним обставинам призвело до ухвалення незаконного обвинувального вироку стосовно нього.

Щодо наданих ним обвинуваченим свідчень то тут ОСОБА_10 зауважував, що у вироку суду вказано: "Суд першої інстанції критично ставиться до пояснень ОСОБА_10 що він спочатку надав невірні покази, бо перебував в шоковому стані, а вже потім згадав все, як було, оскільки останній неодноразово зазначав, що в нього значний стаж водія і він завжди чітко слідкує за дорогою та пам`ятає подробиці".

Проте з таким висновком суду першої інстанції обвинувачений не погоджувався, тому що це суперечить дійсним обставинам справи.

Стверджував, що протягом тривалого часу, майже 6 місяців, він був в шоковому стані після події ДТП, яка сталася 29.09.2018. Це позначилося на його здоров`ї через постійну тривогу, страх, байдужість до оточуючих, не сприймання подій в реальному часі.

Якраз в той період, коли він був в шоковому стані, з ним і проводилися слідчі експерименти (листопад 2018 року).

Обвинувачений вважав, що слідчі експерименти за участю свідка ОСОБА_15 від 18.10.2018 та з ним обвинуваченим ОСОБА_10 від 27.11.2018 слід вважати неналежними доказами, тому що вони проводилися в недощову погоду, тобто, з грубим порушенням вимог процесуального закону. Подія ДТП якраз відбулася в дощову погоду.

Стверджував, що саме надані ним в 2019 році слідчому свідчення і є правдивими, оскільки вони стосувалися якраз місця розташування потерпілого ОСОБА_13 до події ДТП (0,8 м від правого краю проїзної частини відстані, на якій він обвинувачений побачив потерпілого від себе безпосередньо перед зіткненням (близько 5 м), його діях по відверненню події ДТП (викручувань: керма керування вліво, щоб "роз`їхатися бортами", а не пряме зіткнення : мопедом).

Проте суд першої інстанції до цих свідчень віднісся критично у зв`язку з чим було ухвалено незаконний вирок.

Також на переконання обвинуваченого суд залишив поза увагою порушення потерпілим ОСОБА_13 ПДР України, а саме:

- керування мопедом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та без реєстраційного документу на транспортний засіб (п.2.1 а,б);

- керування мопедом без мотошолому (п.2.3. г) (під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі);

- перед поворотом ліворуч водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині (п.10.4.);

- керування однією (правою) рукою, тому що в лівій руці були квіти.

Щодо судової автотехнічної експертизи то тут обвинувачений зазначав, що у вироку вказано: «Суд критично оцінює пояснення експерта ОСОБА_16 , що встановлення на одну вісь автомобіля шин різних моделей з різним малюнком протектора жодним чином не впливає на ходові та ОСОБА_17 якості авто, оскільки експлуатація таких транспортних засобів прямо заборонена п 31.4.5. г) Правил дорожнього руху, а, враховуючи, що вказані Правила розроблені експертами на підставі, в тому числі аналізу причин ДТП, такі твердження експерта ОСОБА_16 ставлять під сумнів, як знання ним Правил дорожнього руху, так і його компетентність, як експерта".

У відповідь на це обвинувачений зауважував, що у разі виникнення в суду першої інстанції сумнів щодо компетентності експерта ОСОБА_14 , який підготував висновок судової автотехнічної експертизи, то суд не мав законного права ухвалювати обвинувальний вирок по цій справі, а мав би призначити додаткову судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручити іншому експерту.

Щодо судово-медичної експертизи то тут обвинувачений зазначав, що на розгляд СМЕ не було поставлено питань щодо тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, у разі виконання ним вимог ПДР України, а саме: перебування в застебнутому мотошоломі, керування мопедом обома руками, можливістю втриматися на мопеді і не впасти на проїзну частину. Обвинувачений вважав, що такі питання є обов`язковими для з`ясування судом першої інстанції.

Також обвинувачений просив врахувати і те, що в ході досудового розслідування слідчий ОСОБА_18 намагався схилити його - обвинуваченого до надання неправдивих свідчень. Це виразилося в тому, що він пропонував йому підписати протокол слідчої дії з його участю, в якому було зазначено про те, що водій мопеда ОСОБА_13 не стояв на місці, а рухався.

Окрім цього, під час досудового і судового розгляду цієї справи не було взято до уваги той факт, що попереду нього - обвинуваченого рухалися ще два автомобілі.

Також обвинувачений вважав, що і суд був упередженим відносно нього, оскільки в ході розгляду справи просліжувався обвинувальний нахил суду.

За вказаних обставин обвинувачений вважав, що він не мав технічної можливості уникнути ДТП, яка сталася 29.09.2018, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Обвинувачений вважав себе не винним.

Захисник стверджував, що вирок суду першої інстанції незаконний, ухвалений з грубими порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства і не відповідає дійсним обставинам по справі, а тому підлягає скасуванню.

Захисник цитував встановлені судом фактичні обставини справи і зазначав, що його підзахисний ОСОБА_10 передчасно притягнутий до відповідальності. На переконання сторони захисту суд мав врахувати не лише схеми слідчого та протоколи слідчих експериментів, а і правила ПДР України.

Захисник наводив поняття «перехрестя», цитував ПДР України в частині знаків проїзду перехрестя і знаків пріорітету та зауважував, що жодного такого знаку на місці події не було і не зафіксовано при проведенні огляду місця події відразу після ДТП.

Захисник аналізував зміст протоколу ОМП від 29.09.2018 і зауважував, що в ньому не конкретизовано, яке саме перехрестя було регульоване чи не регульоване. В протоколі цього не вказується, оскільки ця ділянка дороги не є перехрестям. Тому, висновок експертизи № 14031/19190 від 31.08.2021 не можна визнанати належним та допустимим доказом.

В Правилах дорожнього руху вказано, що не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Тому вирок суду не базується на доказах по справі, а на безпідставних припущеннях суду що місцем події є перехрестя і що водій ОСОБА_10 діяв всупереч вимогам п.14 а Правил дорожнього руху, здійснюючи обгін мопеду на перехресті. Що також суперечить висновку експертизи № 14031/19190 від 31.08.2021.

На п`ятому аркуші висновку, другий абзац, вказано: «...виходячи з механізму вказаного свідком ОСОБА_15 на стадії зближення транспортних засобів, водій автомобіля ВАЗ -2106 ОСОБА_10 , при наближенні до перехрестя та виявивши мопед Suzuki Lets, який знаходився попереду в нерухомому стані та мав намір здійснити маневр лівого повороту, про що свідчив ввімкнений лівий покажчик повороту, почав виконувати об`їзд вказаного мопеда з виїздом на зустрічну смугу з виконанням маневру лівого повороту, та відбулось зіткнення транспортних засобів на перехресті, на зустрічній смузі руху, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ-2106. Тобто водій мопеда Suzuki Lets ОСОБА_13 , відновив рух, коли його вже об`їжджав автомобіль ВАЗ-2106.

Тобто, ніякого обгону водій автомобіля ОСОБА_10 не здійснював, а виконував об`їзд стоячого транспортного засобу, мопеду.

На шостому аркуші цього ж висновку, абзац третій вказано: «...Тому в даній дорожньо-транспортної ситуації водій мопеда ОСОБА_13 перед початком відновлення руху з подальшим виконанням маневру лівого повороту, коли в цей час виконував маневр його об`їзду автомобіль ВАЗ-2106, повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: « Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Таким чином в висновку ще раз підтверджується що водій автомобіля ОСОБА_10 ніякого обгону не здійснював, а виконував об`їзд, стоячого транспортного засобу мопеду, яким керував ОСОБА_13 .

Захисник цитував поняття «обгін» і стверджував, що водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_10 не виконував обгону і не мав намірів виїжджати на зустрічну смугу руху, виконуючи об`їзд мопеду, який стояв на відстані 0,80,9 м. від крайнього правого положення на проїзної частині. Виїзд на зустрічну смугу руху він виконав намагаючись уникнути зіткнення з мопедом під керуванням ОСОБА_13 .

Також безпідставно у вироку суду вказується, що ОСОБА_10 керуючи автомобілем ВАЗ 2106, допустив порушення вимог ПДР передбачені п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

Захисник цитував пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , надані ним на досудовому слідстві і в суді та япояснення надані в ході проведення 27.11.2018 слідчого експерименту, і стверджував, що якби водій мопеду ОСОБА_13 виконав вимоги п.10.1. ПДР України ДТП не було б. Також захисник зауважував, що і покази свідка ОСОБА_15 були аналогічні.

На переконання захисника, обгону водій автомобіля ОСОБА_10 не здійснював, а виконував об`їзд стоячого транспортного засобу, мопеду, що узгоджується з висновком № 14031/19190 від 31.08.2021. ОСОБА_10 не мав наміру виїжджати на зустрічну смугу руху і зробив це для того, щоб уникнути зіткнення з мопедом.

Не погоджувався захисник і з порушенням ОСОБА_10 п. 10.1 ПДР України, цитував пояснення ОСОБА_10 і стверджував, що потерпілий мав виконати вимоги п. 10.1 ПДР України. Також звертав увагу на пояснення свідка ОСОБА_15 , яка зазначала аналогічне.

Захисник не погоджувався з висновком експерта № 14031/19190 від 31.08.2021, оскільки вважав, що експерт не взяв до уваги того, що ОСОБА_10 вже виконав маневр об`їзду ще майже за 20 м до орієнтиру і рухався прямолінійно, не виконуючи будь-яких маневрів і не створюючи перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Також захисник звертав увагу, що у висновку також вказується, що в даній ДТП дії водія мопеду ОСОБА_13 вбачається не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Тобто він визнається винний у скоєнні ДТП, але в матеріалах і вироку суду ці обставини не відображені і цьому не надано ніякої правової оцінки.

Хоча суд повинен був встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. Але цього зроблено не було. Не враховуючи на те, що допитаний в суді експерт ОСОБА_14 чітко зробив висновок, що першочергово були порушені ПДР України з боку водія мопеду ОСОБА_13 .

В діях водія мопеду ОСОБА_13 судом зовсім не вбачається будь яких порушень ПДР України, лише вказується що він керував мопедом без мотошолому в порушення п.2.3 ПДР України і більш не надається цьому оцінки, не з`ясовується чи потягло це тяжкі наслідки чи ні, хоча травма голови привела да тяжких наслідків. При використанні шолома цих тяжких наслідків не було б.

Захисник зауважував, що після порушень ПДР України з боку водія мопеда ОСОБА_13 всі дії водія ОСОБА_10 були вимушеними і спрямовані на уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Також захисник пояснював необхідність в повторному проведенні слідчих експериментів з ОСОБА_15 від 18.10.2018 та ОСОБА_10 від 27.11.2018. Однак суд у вироку вказав, що ніби то підстави для таких слідчих дій були відсутні, однак це не відповідає дійсності. Суд врахував ті протоколи в яких не вказані а ні темп руху мопеда, а ні напрямок руху, а ні відстань, яку подолав мопед перед зіткненням.

Також захисник цитував пояснення експерта ОСОБА_14 і стверджував, що до цього часу не встановлено місце зіткнення автомобілю з мопедом, що також не надає можливості зробити точні висновки по справі.

Експерт стверджував, що водій мопеда першочергово допустив порушення, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

Також експерт пояснював, що слідчий не ставив питання де відбулось ДТП - на перехресті чи ні, тому цю обставину він не з`ясовував при проведенні експертизи.

Тобто для того, щоб зробити висновок де відбулося ДТП необхідно було поставити запитання експерту і після цього виходить з правових підстав експертних досліджень.

Але судом стверджується що ДТП відбулося на перехресті, без висновку спеціалістів в цієї галузі, без будь-яких доказів по справі.

Також, за словами захисника, і при призначенні другої експертизи також не ставилося питання перед експертом, де відбулося зіткнення на перехресті чи ні.

Захисник звертав увагу на висновок експертизи № 14031/19190 від 31.08.2021, на яку посилається суд, і зауважував, що водій автомобілю ОСОБА_10 після порушень Правил дорожнього руху водієм мопеду ОСОБА_13 діяв вимушено, намагаючись уникнути ДТП.

У вироку суду вказано: «...3 висновків комп`ютерно-технічних експертиз вбачається, що мало місце видалення відеофайлів з карти пам`яті саме через стороннє втручання. Тобто файли з відеозаписами події ДТП були видалені навмисно, з метою приховання відомостей щодо обставин ДТП.

Однак, захисник вважав, що зазначене спростовує твердження обвинуваченого, що відеореєстратор записував файли вибірково, а не безперервно.

З часового проміжку, який минув з моменту ДТП - о 09 год. 10 (20) хв. до початку огляду місця події та вилучення відеореєстратора і карти пам`яті, який розпочався о 09 год 45 хв., було достатньо часу для втручання в роботу реєстратора та видалення файлів.

При цьому з протоколу огляду відеореєстратора вбачається, що після вилучення з авто - відеореєстратор та карта пам`яті знаходились в запечатаному пакеті, який не містив пошкоджень.

Разом з тим, слідчим після отримання висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 20.12.2018 не була призначена експертиза для з`ясування можливості відновлення видалених файлів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

На всі три апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого і захисника потерпілим ОСОБА_7 подано заперечення в яких він просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а подані на нього апеляційні скарги, без задоовлення (а.с. 163 т.2).

Як встановлено судом першої інстанції 29.09.2018 близько 09.10 год ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги вул. Воронізька м. Шостка Сумської області в районі перехрестя з вул. Ушакова м. Шостка, Сумської області, ОСОБА_10 при виявленні мопеда "Suzuki Lets", під керуванням ОСОБА_13 , який знаходився попереду в нерухомому стані та мав намір здійснити маневр лівого повороту, про що свідчив ввімкнений лівий покажчик повороту, проявив неуважність, почав виконувати об`їзд вказаного мопеду з виїздом на зустрічну смугу, хоча повинен був відмовитися від виїзду на зустрічну смугу руху на перехресті для об`їзду, оскільки водій мопеду відновив рух з виконанням маневру лівого повороту. В результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів на перехресті, на зустрічній смузі руху, відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 2106», та водій мопеду ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми - осередкованого крововиливу в м`які тканини скроневої ділянки голови зліва і відповідно йому - перелом скроневої кістки зліва з переходом на основу черепа; протиударні «плямисті» крововиливи під м`яку мозкову оболонку та забій головного мозку в ділянці звивин правої скроневої частки. Синці (2) в області зовнішнього кута лівого ока і на лівій щоці. Набряк головного мозку. Переломи 4-7 ребер зліва по задньопаховій лінії. Садна на носі (2), підборідді (1). Рани (2) на задніх поверхнях лівого і правого ліктьових суглобів. Смерть ОСОБА_13 настала від набряку головного мозку, в результаті важкої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, забоєм головного мозку. Вказана черепно-мозкова травма кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Між тяжким тілесним ушкодженням та настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 14031/19190 від 31.08.2021 ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.14.6. Обгін заборонено: а) на перехресті.

Порушення водієм ОСОБА_10 пунктів 10.1, 14.6 а) Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та настанням смерті ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка відмову прокурра від апеляційної скарги підтримала та яка заперечила проти задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, думки обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які свої апеляційні скарги підтримали, просили вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно обвинуваченого закрити та які не заперечували проти відмови прокурора від поданої ним апеляційної скарги, думки потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, щодо відмови прокурора від скарги, то не заперечували, щодо апеляційних скарг обвинуваченого та захисника то просили відмовити у задоволенні їх вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи слідує, що вирок суду першої інстанції оскаржений трьома учасниками: обвинуваченим, захисником та прокурором, останній з яких, до початку апеляційного перегляду справи від своєї апеляційної скарги відмовився, про що подав письмову заяву, а тому з урахуванням вимог ст. 403 та ч. 1 ст. 404 КПК України колегія суддів до аналізу скарги прокурора не вдається.

Щодо інших двох апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, то з них вбачається, що апелянти ставлять питання, про скасування вироку суду першої інстанції який, на їхню думку, незаконний та, про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , з підстав визначених п. 2 ч.1 та ч.7 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Тому, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтами вимог колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки попри твердження апелянтів, правильно встановив в діях обвинуваченого ОСОБА_10 склад злочину з правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Такого висновку суд дійшов на підставі пояснень обвинуваченого, представника потерпілого, свідків та наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснював суду, що 29.09.2018 близько 09.00 год ранку він їхав на автомобілі ВАЗ 2106, яким користується за довіреністю, по АДРЕСА_2 в сторону смт Вороніж. Перед ним їхало ще два автомобілі з дистанцією близько 25-30 м. Проїхавши повз магазин «Норма», що на перехресті, обвинувачений побачив, як на відстані близько 60 м з правого краю дороги стоїть мопед з ввімкненим покажчиком лівого повороту. Як зазначив обвинувачений, водій мопеда надав перевагу двом автомобілям, що їхали попереду, а потім прямо перед ним, приблизно за 10 м, різко почав повертати вліво, чим створив аварійну ситуацію. Обвинувачений одразу відреагував на дану дорожню ситуацію, застосувавши гальмування та вивернувши кермо в попутному напрямку з мопедом аби уникнути зіткнення. При цьому, за словами обвинуваченого, водій мопеду жодним чином не відреагував на автомобіль, продовжував їхати в обраному напрямку, доки не відбулось зіткнення. Від удару автомобіля, водій мопеда впав на асфальт, до нього підбіг чоловік, як потім виявилось, то був син цього чоловіка, який притримував потерпілого в напівсидячому положенні, при цьому останній був в свідомості, розмовляв. ОСОБА_10 пояснює, що він зробив все можливе аби уникнути зіткнення, в той день була мжичка, асфальт був вологим та від різкого гальмування машину могло занести, при цьому водій мопеда керував однією рукою, оскільки в іншій тримав квіти, крім того водій мопеда був без шолома. Зіткнення відбулось приблизно на середині дороги, близько 20 см від роздільної лінії (на зустрічній смузі руху), удар прийшовся на правий бік автомобіля. Додатково пояснював, що поряд з ним в машині сиділа його знайома ОСОБА_15 , вона ж викликала швидку, також інші люди телефонували. Крім того, зазначав, що покази одразу після ДТП він надавав у шоковому стані, а тому не пам`ятав розташування учасників, вже в подальшому все проаналізував та зорієнтувався. Також зазначив, що відеореєстратор він не чіпав, нічого не видаляв, він взагалі не знав, що той погано працює і записує не все. Вважає, що у даному ДТП він не винен, а тому перед потерпілим він не вибачався, матеріальної допомоги на лікування не надавав. Навпаки у ДТП винен загиблий, який в такому похилому віці керував мопедом, ще й однією рукою, в затемнених окулярах і без шолому. Також винен син загиблого потерпілий по справі, який відпустив батька їхати на мопеді. Крім того, ОСОБА_7 , коли прибіг на місце ДТП, то відразу схопив квіти, які під час керування тримав в руках водій мопеда, і викинув їх у кущі. Тому, оскільки його (обвинуваченого) вина у ДТП відсутня, а винен потерпілий по справі, який ще й хоче нажитись на смерті батька, то це він буде звертатись з позовом до потерпілого щодо стягнення з нього моральної шкоди на його (обвинуваченого) користь.

Допитаний судом першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_7 під час допиту пояснював, що в той день вони з батьком ( ОСОБА_13 ) домовились піти на кладовище, бо було день народження його покійної матері. При цьому він пішов раніше пішки, а батько обіцяв приїхати згодом на мопеді. Підходячи до кладовища, ОСОБА_7 почув звук батькового мопеду, а потім почув звук удару. Озирнувшись, він побачив, що на дорозі збили його батька. Одразу побіг до нього, той лежав обличчям до низу, перевернув його та тримав в напівсидячому положенні. З вух та носа у батька йшла кров, в подальшому лікарі пояснили, що стався сильний крововилив. Представник потерпілого зазначив, що мопед при цьому лежав на зустрічній смузі руху з ввімкненим показником лівого повороту, при цьому обвинувачений намагався його відтягнути в сторону, однак, він сказав йому цього не робити, не чіпати мопед. Викликали швидку, батька забрали до лікарні, де він через п`ять днів помер від отриманих травм. При цьому, обвинувачений не приніс своїх вибачень, матеріальної допомоги ані на лікування, ані на поховання не надав. Додатково зазначав, що не згоден з висновком експерта щодо того, що його батько порушив ПДР, вважав, що у нього не було перешкод для виконання маневру повороту. При цьому, як водій з більш ніж 30 річним стажем та стажем керування підрозділом по ремонту автотехніки, переконаний, що причиною ДТП стала саме неуважність обвинуваченого, а також несправність його транспортного засобу, а саме: на одну вісь його автомобіля були встановлені шини з різним малюнком протектора, за таких обставин експлуатація транспортного засобу забороняється, а також проблеми з гальмами, оскільки гальмівний шлях преривався, крім того, під час огляду авто він бачив, що з переднього правого колеса авто витікала гальмівна рідина. Зауважив, що звук гальм він чув вже після звуку удару. Додатково пояснював, що на час аварії дощу не було, дощ почався вже після ДТП. При цьому супутниця, яка була з обвинуваченим в авто, бігала по дорозі і просила всіх звернути увагу на сліди гальмування авто. Якби асфальт був вологий від дощу, ніяких би слідів не залишилось. Того дня батько мав гарне самопочуття, на слух ніколи не скаржився, носив окуляри, в яких добре бачив, скло окулярів дійсно було ніби затемнене, але це не сонцезахисні окуляри, а такі лінзи, на якість зору це не впливало. Їздив батько дуже акуратно, зі швидкістю не більше 15-20 км/год. Просив задовольнити позов та призначити обвинуваченому найсуворіше покарання.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_15 , співмешканка обвинуваченого, суду пояснювала, що близько 9:10 год 29.09.2021 вони з обвинуваченим їхали на машині по вул. Воронізька, в напрямку смт Вороніж. При цьому вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Швидкість автомобіля була невеликою, близько 30-40 км/год. З правої сторони біля узбіччя їхав мопед, яким керував дідусь без шолому, в темних окулярах, тримаючи при цьому в одній руці квіти (декілька штук), він пропустив декілька автомобілів, що були попереду, а потім під кутом 90 градусів перед самим автомобілем обвинуваченого почав повертати вліво в бік кладовища, при цьому на мопеді був ввімкнений якийсь світловий показчик, однак, який саме - свідок не пам`ятає. ОСОБА_10 , аби запобігти зіткненню, почав різко гальмувати (що її кинуло спочатку вперед, а потім відкинуло назад) та вивертати кермо вліво, попри це, все ж таки правим переднім крилом зачепив мопед. Від удару водій мопеда впав на асфальт, до нього майже одразу підбіг чоловік (син водія мопеду), трохи підняв потерпілого, останній був у свідомості та скаржився на біль у нозі. На асфальті та на потерпілому була кров. Свідок зазначала, що вона викликала швидку допомогу та вони з ОСОБА_10 залишалися на місці, чекали на її прибуття. Син дідуся кричав на них, що вони вбивці. Потім взяв квіти, що лежали біля мопеду, і викинув їх в кущі. Свідок повідомила, що того ранку була похмура погода, мжичка, вже згодом - після ДТП - пішов дощ. В подальшому, під час повторного допиту судом першої інстанції, свідок ОСОБА_15 повідомляла, що з нею проводилось два слідчі експерименти з різницею в декілька місяців. Протоколи слідчих експериментів вона підписувала, не сильно вчитуючись в зміст. Разом з тим, зазначила, що перший слідчий експеримент є більш достовірним, бо коли його проводили - дорожнє покриття було гарно видно, асфальт був чистий, обстановка відповідала тій, що була під час ДТП, і вона краще орієнтувалася, а під час другого слідчого експерименту, який проводили взимку, узбіччя і дорога були закидані снігом, тому, напевно, і є різниця в її показах.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснював, що була осінь (точний день свідок не пам`ятає), він був у дворі свого будинку АДРЕСА_4 , почув звук гальм та удар. Вийшов аби подивитись, що сталося. Побачив що на проїзній частині, за 100 м від його дому, лежить мопед в зустрічному напрямку смт Вороніж, з мопеда витікало мастило. Водій мопеда був приблизно на відстані двох метрів від мопеда, у нього на голові була кров, також на асфальті поблизу лежали квіти червоні гвоздики та окуляри для зору. Поряд з потерпілим був чоловік, який його підтримував в напівсидячому положенні, потерпілий перебував у свідомості. Автомобіль ВАЗ стояв під кутом в напрямку смт Вороніж. Він перебував на місці події до приїзду швидкої допомоги та поліції, після чого пішов додому. Зазначив, що поки він перебував на місці ДТП, ані мопед, ані квіти ніхто не чіпав, погода була похмурою, мрячив дощ, асфальт був вологий, однак, видимість була нормальною. Також зазначив, що зі свідком ОСОБА_15 він працює в одній установі, але в її підпорядкуванні він не перебуває.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_20 , фельдшер швидкої допомоги, суду пояснював, що він прибув на виклик на місце ДТП у складі бригади медиків. Потерпілий був у важкому стані, його свідомість була сплутана, налагодити мовленнєвий контакт з ним не надавалось можливим. Його підтримував у напівсидячому положенні якийсь чоловік. Потерпілий перебував в стані сопору, що характеризується втратою довільної та збереженням рефлекторної діяльності, тобто потерпілий не міг відповідати на питання, повідомити про своє самопочуття, проте реагував рухами на больові подразники. У нього з вух йшла кров, що давало підстави вважати, що має місце черепно-мозкова травма, що в подальшому і підтвердилось. Оглянувши потерпілого на місці, його забрали до карети швидкої допомоги, де вже надавали допомогу. За словами свідка, з точки зору медицини, при ДТП не бажано чіпати потерпілого, не знаючи характеру ушкоджень. Свідок пояснював, що точно не пам`ятає чи були опади, коли вони виїжджали на виклик , однак, з огляду на те, що його одяг був сухим, робив висновки, що дощу не було.

Допитаний судом першої інстанції експерт ОСОБА_14 пояснював, що в цьому кримінальному провадженні він проводив три експертизи: транспортно-трасологічну, авто-технічну від 20.02.2019 та експертизу технічного стану транспортного засобу. Так, експерт стверджував, що дійсно на одній осі автомобіля обвинуваченого були встановлені шини з різним малюнком протектора. Хоча за цієї обставини й забороняється експлуатація транспортного засобу, однак, у даному випадку, це не вплинуло суттєво на ДТП. Навіть за умови дотримання цього правила, наслідки були б такими ж. Лише порушення обвинуваченим п. 12.3 ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП. Експерт стверджував, що зіткнення відбулось на зустрічній смузі руху, однак, визначити таке місце у вигляді точки, за даних обставин не надалось можливим. У даній дорожній ситуації водій мопеда мав дотриматись вимог п. 10.1, 10.4 ПДР, зокрема, впевнитись в безпечності свого маневру. Не виконавши цих вимог, водій мопеда створив аварійну ситуацію, у зв`язку з чим сталася ДТП. Тобто водій мопеда першочергово допустив порушення, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП. Експерт зазначав, що ним також була перевірена і ОСОБА_17 система автомобіля, однак, сумнівів у її несправності не виникло, пошкоджень вона не мала. Зауважив, що слід від гальмування не завжди відображається, це залежить від дорожнього покриття. Те, що залишився один гальмівний слід на асфальтному покритті, не може свідчити про те, що автомобіль гальмував лише одним колесом. Експерт додатково пояснив, що висновки ним були зроблені на підставі вихідних даних, наданих слідчим. Він (експерт) не вправі самостійно обирати вихідні дані для експертизи. Також слідчий не ставив питання, де відбулось ДТП на перехресті чи ні, тому цю обставину він не з`ясовував при проведенні експертизи.

Також судом першої інстанції досліджено і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, зокрема:

- повідомлення про ДТП з травмованим, з якого встановлено, що 29.09.2018 о 09.53 год надійшло повідомлення зі служби НОМЕР_2 , про те, що 29.09.2018 о 09.52 год за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілий: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: відкрита чмт, перелом черепа?, знаходиться в реанімації. Пояснення: авто збило скутер, сталося приблизно о 09.10 год;

- рапорт помічника чергового Шосткинського ВП ГУНП від 04.10.2018 аналогічного змісту;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 29.09.2018 з фототаблицями та схемою до нього якого судом встановлено, що огляд розпочато о 09.45 год, в похмуру дощову погоду, місце ДТП розташоване в АДРЕСА_5 на правому узбіччі проїзної частини, на час огляду дорожнє покриття мокре, час доби світлий, відстань видимості з робочого місця водія- необмежена, об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху праворуч та ліворуч невиявлено. Протоколом зафіксовано розташування транспортних засобів, слідів їх переміщення до огляду не виявлено. Описана локалізація пошкоджень на них. Встановлено, що на лівому узбіччі та тротуарі розташовані два одинарні поверхневі сліди гальмування колес автомобіля, які закінчуються під передніми колесами автомобіля ВАЗ 2106. Початок правого сліду розташований на відстані 2,5 метра від лівого краю проїзної частини та 11.4 метра від орієнтира. Довжина сліду на ґрунтово- трав`яному покритті 5,2 метра, по бетонній тротуарній плитці 1,8 метра. Початок лівого сліду на відстані 3,8 метра від лівого краю проїзної частини та 10,5 метра від орієнтира, довжиною 4,5 метра. З місця події було вилучено автомобіль, мопед та відеореєстратор з картою пам`яті з автомобіля. Зі схеми до протоколу та фототаблиць до нього судом встановлено, що зіткнення відбулось на перехресті (т.1 а.с. 90-97);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.10.2018 зі схемою до нього за участі ОСОБА_15 з якого судом встановлено, що в ході слідчого експерименту на місці ДТП у присутності понятих ОСОБА_15 пояснила, що 29.09.2018 близько 09:20 год вона разом з ОСОБА_10 рухалися на його автомобілі по вул. Воронізька м. Шостка в напрямку смт. Вороніж з боку вул. Родини Кривоносів. Під час руху по вул. Воронізька вона побачила мопед, який перебував на проїзній частині в нерухомому стані в попутному напрямку. На мопеді був увімкнений покажчик лівого повороту. Попереду них в попутному напрямку рухались легкові автомобілі, які об`їхали мопед з лівого боку. ОСОБА_10 також став об`їжджати даний мопед зліва. Під час об`їзду мопед став рухатись, повертаючи ліворуч. ОСОБА_10 прийняв вліво та застосував гальмування. Однак, так як відстань до мопеду була мала, сталось зіткнення правою передньою частиною автомобіля в передню ліву частину мопеда. Після зупинки автомобіля вони вийшли з автомобіля, і вона побачила, що мопед та водій мопеду, похилого віку чоловік, впали на проїзну частину. У водія мопеду на голові була кров. До даного чоловіка підбіг інший чоловік, який виявився його сином. Вона викликала швидку медичну допомогу. Через деякий час приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, який забрав постраждалоґо до лікарні. ОСОБА_10 безпосередньо перед ДТП на стан свого самопочуття не жалівся. Проїзна частина безпосередньо перед та під час наїзду була вільною. ОСОБА_15 показала, що рухались вони по проїзній частині вул. Воронізька на відстані 4,8 метра від лівого края проїзної частини зі швидкістю 35 км/год. Перебуваючи на відстані 4,9 метра до орієнтиру та 4,8 метра від лівого краю проїзної частини, вона виявила мопед, який перебував на проїзній частині в нерухомому стані. На мопеді був увімкнений показник лівого повороту. Мопед в нерухомому стані перебував на відстані - метра від орієнтира та 5,5 метра від лівого краю проїзної частини. Автомобіль на початок руху мопеда ліворуч знаходився на відстані 4,8 метра від лівого краю проїзної частини та 1,0 метра від орієнтиру. Реагуючи на початок руху мопеда ОСОБА_10 прийняв вліво та застосував гальмування. Чи рухався їх автомобіль в загальмованому стані на момент первинного контакту вказати не може. Гальмування автомобілю до зіткнення не відчувала, однак вказала, що бачила перед місцем зіткнення сліди гальмування. Вказати, де саме розташовувались сліди гальмування, може. Мопед з моменту початку руху до моменту зіткнення подолав відстань 2,7 м: постійно зміщуючись вліво. Місце зіткнення перебуває на відстані 5,8 метра від орієнтира та 3,8 метра від лівого краю проїзної частини. Задня частина останнього попутного автомобіля рухалась на відстані 6,0 метра від них.Водій мопеду рухався без мотошолома. Зі схеми до протоколу встановлено, що зіткнення відбулось на перехресті. Зауважень до протоколу не надходило ( т. 1 а.с. 98-99);

- протокол слідчого експерименту від 18.10.2018 зі схемою до нього за участі ОСОБА_7 . З якого встановлено, що на місці ДТП у присутності понятих ОСОБА_7 пояснив, що 29.09.2018 близько 09:20 год, він йшов пішки на міське кладовище, де повинен був зустрітись з батьком ОСОБА_13 . Батько на кладовище повинен був їхати на своєму мопеді «Сузукі». Підходячи до кладовища, він почув звук працюючого двигуна мопеда та зрозумів, що це їде батько. Повернувся подивитись на батька та побачив, як відбувається зіткнення передньої правої частини автомобіля ВАЗ 2106, білого кольору, в ліву сторону мопеда під керуванням його батька. Зіткнення відбулось в районі центру проїзної частини. Від зіткнення мопед та батько впали на проїзну частину автомобіль ВАЗ 2106 зупинився на лівому. На час ДТП опадів не було, погода була похмура, проїзна частина була суха. Після ДТП пішов дощ. На час виявлення ДТП на проїзній частині нікого не було, тобто перешкод для руху автомобіля ВАЗ 2106 та мопеда під керуванням батька не було. ОСОБА_7 показав, що спостерігав за ДТП, перебуваючи на лівому узбіччі. Спостерігав саме зіткнення автомобіля ВАЗ 2106 та мопеда під керуванням батька. Як рухались данні транспортні засоби до зіткнення - не бачив. На час зіткнення швидкість руху автомобіля ВАЗ 2106, з яким відбулось зіткнення була 50 км/год. Місце зіткнення розташоване на відстані 2,95 метра від лівого краю проїзної частини та 5,3 метра від орієнтиру. Вказати як саме розташовувався мопед на момент зіткнення та яка була швидкисть мопеда до зіткнення не може. Вказав на одиночний слід гальмування розташований на проїзній частині, який перебував на відстані 4,2 метра від лівого краю проїзної частини та 4,0 метра до орієнтиру довжиною близько 1,2 метра. Пасажир автомобіля ВАЗ 2106 жінка, казала, що на проїзній частині залишився слід гальмування колеса автомобіля, а також казала, щоб ніхто не затоптав сліди.Також зазначив, що ніяких звуків гальмування він не чув. Вказати чи застосовував водій автомобілю гальмування до наїзду, не може так як не спостерігав. Зі схеми до протоколу сдуом встановлено, що ДТП мало місце на перехресті ( т. 1 а.с. 103-104);

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.11.2018 зі схемою до нього за участі ОСОБА_10 з якого судом встановлено, що на місці ДТП у присутності понятих ОСОБА_10 пояснював, що 29.09.2018 близько 09:20 год він разом ОСОБА_15 рухався на своєму автомобілі ВАЗ 2106 по АДРЕСА_2 в напрямку смт. Вороніж з боку вул. Родини Кривоносів. Після повороту на вул. Воронізька він завчасно виявив мопед, який перебував на проїзній частині в нерухомому стані в попутному напрямку. На мопеді був увімкнений покажчик лівого повороту. Попереду його автомобілю в попутному напрямку рухались два легкових автомобіля, які об`їхали мопед злівого боку. Він також став об`їжджати даний мопед зліва. Під час об`їзду мопед став рухатись, повертаючи ліворуч. Він різко прийняв вліво та застосував гальмування. Однак, враховуючи те, що відстань до мопеду була мала, сталось дотичне зіткнення з правою передньою частини автомобіля в передню ліву частину мопеда. ОСОБА_10 показав, що рухався по проїзній частині вул. Воронізька на відстані 4,8 метра від лівого краю проїзної частини зі швидкістю 40 км/год. Перебуваючи на відстані 35,6 метра до орієнтиру та 4,8 метра від лівого краю проїзної частини прийняв вліво, для об`їзду мопеда зліва. Перебуваючи на відстані 19,65 метра до орієнтиру та 3,85 метра від лівого краю проїзної части став рухатись прямолінійно. Мопед, перебуваючи на відстані 5,2 метра від лівого краю проїзної частині та 2,3 метра від орієнтира, почав рухатись ліворуч, при цьому його автомобіль знаходився на відстані 3,8 метра від лівого краю проїзної частини та 4,5 метра від орієнтиру. Реагуючи на початок руху мопеда, він прийняв вліво та застосував гальмування. До зіткнення з мопедом автомобіль загальмуватись не встиг. Мопед з моменту початку руху до моменту зіткнення подолав відстань 3,3 метра. Місце зіткнення перебуває на відстані 5,2 метра від орієнтира та 3,15 метра від лівого края проїзної частини. Задня частина останнього попутного автомобіля перебувала на відстані 27 метра від нього. Також ОСОБА_10 зазначив, що водій мопеду керував мопедом однією правою рукою. В лівій руці тримав квіти. Водій мопеду рухався без мотошолома, гальмування до зіткнення не застосовував. Зі схеми до протоколу судом встановлено, що ДТП мало місце на перехресті. Зауважень до протоколу не було ( т. 1 а.с. 100-102);

- протокол проведення слідчого експерименту зі схемою до нього від 07.02.2019 за участі ОСОБА_10 з якого судом встановлено, що останній розповів про обставини ДТП та показав на місці, що сталося. Зокрема, зазначив, що 29.09.2018 близько 09:20 год. він разом з пасажиром ОСОБА_15 , рухався на автомобілі ВАЗ 2106 по вул. Воронізька в напрямку смт Вороніж зі сторони вул. Родини Кривоносів з постійною швидкістю руху 40 км/год. Попереду, на значній відстані, завчасно побачив мопед, який стояв біля правого краю проїзної частини. На мопеді був увімкнений покажчик лівого повороту. Даний мопед випередили два легкових автомобіля. При наближенні автомобіля ОСОБА_10 до мопеда, останній раптово почав здійснювати поворот ліворуч (в сторону кладовища). Аби уникнути зіткнення, ОСОБА_10 також скерував автомобіль вліво та застосував гальмування. Однак, з урахуванням незначної відстані між двома транспортними засобами, уникнути зіткнення не вдалось. Удар прийшовся правою передньою частиною автомобіля в ліву бокову частину мопеда. Внаслідок удару водій мопеда впав на проїзну частину. ОСОБА_10 пояснив, що раніше надані ним покази щодо того, що мопед був розташований у своїй смузі руху ближче до центру, є не правильними, через помилкове розуміння обвинуваченим суті питання, поставленого слідчим. На місці ДТП ОСОБА_10 показав напрямок, в якому рухався його автомобіль по правій смузі проїзної частини, на відстані близько 1,5 м від правого краю проїзної частини. Також показав розташування мопеду: на відстані близько 0,8 м від правого краю проїзної частини, з увімкнений покажчиком лівого повороту. Вказав, що попереду його автомобіля рухались ще два легкові автомобілі, які випередили мопед. При цьому останній автомобіль рухався на відстані близько 27 м від автомобіля обвинуваченого з такою ж швидкістю. При наближенні до вказаного мопеду, приблизно за 0,5 м до нього та за 1,5 м до правого краю проїзної частини, мопед раптово почав рухатись ліворуч, виконуючи поворот. Внаслідок чого обвинувачений був змушений застосувати гальмування, при цьому водій мопеда гальма не застосував. Показав місце зіткнення, що відбулось на відстані 5,2 м від орієнтира (позначений початок розташування маслянистих плям) та 3,05м від лівого краю проїзної частини, при цьому його автомобіль зупинився на відстані декількох метрів на лівому узбіччі. Зауважив, що з моменту початку руху до контактування з автомобілем, мопед подолав близько 4,5м, вказав на траєкторію руху мопедом цієї відстані, яку статист на мопеді подолав за: 3,0с; 3,2с; 3,2с. Зі схеми до протоколу судомвстановлкено, що ДТП відбулось на перехресті. Зауважень до протоколу не було ( а.с. 1 т. 105-107);

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 зі схемою до нього за участі свідка ОСОБА_15 , з якого судом встановлено, що остання розповіла про обставини ДТП та показала на місці, що сталося. Зазначила, що пояснення, надані нею в ході слідчого експерименту 18.10.2018, не є цілком правильними. Зокрема, місце контактування автомобіля та мопеда є іншим, а саме: показала, що мопед в нерухомому стані, з увімкненим лівим покажчиком повороту, стояв на відстані 1,9 м від орієнтира та 0,9 м від правого краю проїзної частини. Місце зіткнення розташоване на відстані 5,3 м від орієнтира та 3,3 м від лівого краю проїзної частини. З моменту початку руху до зіткнення мопед подолав відстань 5,6 м. Також вказала, що автомобіль обвинуваченого рухався прямолінійно на відстані 2,2 м від правого краю проїзної частини зі швидкістю 40 км/год. ОСОБА_10 з моменту початку руху мопеда вліво, одразу спрямував автомобіль вліво та застосував гальмування. Свідок продемонструвала траєкторію руху мопеда та його темп, з моменту початку руху до моменту зіткнення та статист на мопеді подолав вказану відстань за зазначеною траєкторією за: 3,0с; 3,0с; 2,9с. При цьому в ході слідчого експерименту свідок не змогла вказати: де перебував автомобіль на час виявлення мопеду, який стояв; де перебував автомобіль на час початку руху мопеда; де саме ОСОБА_10 застосував гальмування; чи встиг автомобіль загальмувати до контактування з мопедом; на якій відстані попереду рухались попутні автомобілі. Зі схеми до протоколу судом встановлено, що ДТП відбулось на перехресті ( т. 1 а.с. 108-110);

- висновок судово-медичної експертизи № 178 від 11.10.2018, з якого встановлено, що при знаходженні ОСОБА_13 83 років, в умовах лікарні встановлено: важкий стан, клініка забія мозку важкого ступеню, перелом кісток черепу, субдуральна гематома зліва (120 мл), травматичний субарохноідальний крововилив, перелом 4-7 ребер зліва, пневмоторакс зліва, забійна рана ділянки правого ліктьового суглобу, прогресуюче погіршення стану з наростаючою серцево-судинною недостатністю. Результат лабораторного дослідження крові на алкоголь № 274 від 29.09.2018 г. 9.45. - не виявлений. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 83 років, встановлено:

А). Відкрита черепно-мозкова травма-осередкований крововилив в м`які тканини скроневої ділянки голови зліва і відповідно йому перелом скроневої кістки зліва з переходом на основу черепа: протиударні «плямисті» крововиливи під м`яку мозкову оболонку та забій головного мозку в ділянці звивин правої скроневої частки. Синці (2) в області зовнішнього кута лівого ока і на лівій щоці. - Набряк головного мозку.

Б). Переломи 4-7 ребер зліва по задньопаховій лінії. Садна на носі (2), підборідді (І). Рани (2) на задніх поверхнях лівого і правого ліктьових суглобів.

В). При судово-токсикологічній експертизі крові від трупу ОСОБА_13 етиловий спирт не виявлений.

Судом встановлено, що на основі вищевказаного експерт прийшов до таких висновків:

1. Смерть ОСОБА_13 83 років, настала від набряку головного результаті важкої черепно-мозкової травми с переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, забієм головного мозку. Відповідно меддокументації смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12.00 год.

2. Усі тілесні ушкодження, встановлені на трупі, виникли від місцевих ударних травматичних дій тупих твердих предметів, групові та індивідуальні ознаки яких в даних ушкодженнях не відобразилися. Відповідно з локалізації виявлених ушкоджень на тілі потерпілого можливо зробити висновок, що у момент ДТП він міг бути обернений до травмуючого його транспортного засобу лівою боковою поверхнею тіла. Черепно-мозкова травма виникла від місцевої травматичної дії зі значною силою удара тупого твердого предмета з переважаючою поверхнею зіткнення, прикладеного в ліву скроневу область голови, в напрямку удара зліва направо. Вказана черепно-мозкова травма кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя

3. Між тяжким тілесним ушкодженням та настанням смерті є прямий наслідковий зв`язок.

Переломи ребер несуть ознаки ушкоджень середньої тяжкості. Синці, садна та рани несуть ознаки легких тілесних ушкоджень. При надходженні потерпілого до лікарні алкоголь в його крові не виявлений (№ 274 від 29.09.2018 г. 9.45), (т. 1 а.с. 118-121);

- висновок автотехнічної експертизи від 12.11.2018 № 19/119/9-1/370е, з якого судом встановлено, що на момент огляду автомобіля ВАЗ-2106 р.н. Д8330СУ технічних несправностей робочої гальмівної системи та рульового керування, методами, які зазначені в дослідній частині не виявлено. Ходова частина автомобіля ВАЗ-2106 р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в несправному стані за рахунок встановлення на його задню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, але в працездатному стані за рахунок можливості виконання своїх основних функцій. Несправність ходової частини автомобіля ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_1 у вигляді встановлення на його задню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора виникла до дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а.с. 124- 133);

- висновок автотехнічної експертизи від 20.02.2019 № 19/119/9-1/47е, (вихідними даними для якої були дані слідчих експериментів з ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , проведені 07.02.2019) згідно якого водій автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 31.1., 31.4 та 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху. За наданих вихідних даних водій автомобіля ВАЗ2106 д.н.з. НОМЕР_1 мав можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. За наданих вихідних даних в діях водія автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 вбачається не відповідність вимогам пунктів 12.3, 31.1., 31.4 та 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху, з яких невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Водій мопеда «Suzuki Lets» в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. За наданих вихідних даних водій мопеда "Suzuki Lets» мав можливість уникнути даної ДТП. За наданих вихідних даних в діях водія мопеда "Suzuki Lets» вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, з яких невідповідності вимогам пункту 10. Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. Величині слідів юзу автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , виявлених під час огляду місця ДТП, відповідає швидкість руху 34.4 км/год ( т. 1 а.с. 161-165);

- висновок автотехнічної експертизи від 15.11.2018 № 19/119/9-1/378е, з якого судом встановлено, що місце зіткнення автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 та мопеда "Suzuki Lets» знаходиться на зустрічній смузі проїзної частини відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 перед розташуванням на проїзній частині початку плям маслянистої рідини (на схемі позначено 1) але не далі ніж 5,3 м від рівня орієнтиру. Більш точно визначити розташування місця зіткнення транспортних засобів експертним шляхом не надається можливим, оскільки виявлена в ході огляду місця пригоди слідова картина не містить в собі достатньої кількості інформативних ознак. На момент первинного контакту кут між умовними поздовжними осями автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 та мопеда «Suzuki Lets» становив 35 ± 10?, розгорнутий ліворуч відносно повздовжньої осі автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 ( т. 1 а.с. 188-196);

- відео записи з карти пам`яті з відеореєстратора «Gazer s510» з автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , на яких для перегляду доступні лише відеофайли з записами після ДТП, з яких вбачається, що автомобіль перебуває у нерухомому стані, розташований лобовим склом до узбіччя. Відеофайли з записами до ДТП та самого ДТП для перегляду недоступні;

- протокол огляду предметів від 10.11.2018, об`єктом огляду є відеореєстратор «Gazer s510», в якому перебуває карта пам`яті. При встановленні даної карти пам`яті до комп`ютера та при її відкритті встановлено, що на ній маються 29 файлів. При відтворенні яких - відтворюється відеозапис, на якому видно лобове скло та капот автомобілю білого кольору, який не рухається. Попереду автомобіля розташовані земельна ділянка, вкрита травою, далі, на невеликій відстані, розташовані дерева, кущі та проглядаються якісь конструкції синього кольору. На відео в верхній частині екрану є дата та іде час, а саме: 2010/01/01. З протоколу вбачається, що відеореєстратор та карта пам`яті, до проведення огляду перебували в полімерному спецпакеті прямокутної форми, в заклеєному вигляді, № 4510433. Упаковка не пошкоджена та забезпечує збереження предмету (т.2 а.с.64);

- висновок комп`ютерно технічної експертизи від 20.12.2018 № 19/119/6-7/135е, в ході якої досліджувались відеореєстратор «Gazer s510» та карта пам`яті «Gazer microsd 4 Gb», вилучені з автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , та згідно висновку експертом було встановлено, що карта пам`яті знаходиться в робочому стані. На карті пам`яті виявлено серед видаленої інформації 231 відеофайл, серед наявної інформації 29 відеофайлів. Відповісти на питання чи придатна для використання за призначенням на дослідження карта пам`яті - виходить за межі компетенції експерта. Відповісти на питання які характеристики виявлених файлів, які були зняті протягом дня, коли сталась ДТП не є можливим, оскільки в питанні не зазначена дата ДТП (т. 2 а.с. 65-70).

Також, як слідує з матеріалів справи, в ході судового розгляду судом першої інстанції були призначені автотехнічна та комп`ютерно-технічна експертизи:

- згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 31.08.2021 № 14031/19190 (вихідними даними для якої були дані, зазначені в протоколі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 від 18.10.2018) судом встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 14.6 а) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо- транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 14.6 а) Правил дорожнього руху, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14.6 а) Правил дорожнього руху та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій мопеда мопеда "Suzuki Lets» ОСОБА_13 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій мопеда "Suzuki Lets» ОСОБА_13 мав технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія мопеда "Suzuki Lets» ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.с. 4-7). Вказаний висновок став підставою для зміни обвинувачення;

- згідно висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 16.08.2023 № 21260 в ході якої досліджувались відеореєстратор «Gazer s510» та карта пам`яті «Gazer microsd 4 Gb», вилучені з автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , надана карта пам`яті MicroSD «Gazer» судом встановлено, що вони знаходиться в працездатному стані, але виконує свої функції не в повному обсязі. В області наявних та видалених даних побітової копії інформації з карти пам`яті MicroSD «Gazer» міститься 173 відеофайли формату «*.avi». За період, який визначений на відеореєстраторі як 2010.01.01 та 2009.12.31 (відповідно до ухвали) на карті пам`яті MicroSD «Gazer» відповідає 172 відеофайли. Зазначені файли та їх характеристики наведені у додатку А до висновку (диску DVD-R без назви білого кольору № НОМЕР_3 ). Встановлено, що в наданому на дослідження відеореєстраторі «Gazer S510» № НОМЕР_4 інформація записується на змінний носій - карту пам`яті. Відеозаписів, створених в період часу з 23 години 31.12.2009 до 02 годин 01.01.2010, у вбудованій пам`яті на відеореєстраторі не виявлено, через її відсутність. Остання дата модифікації файлу на карті пам`яті MicroSD «Gazer» є дата - 02.01.2010, та час - 05:40:30. При цьому зазначено, що дата та час запису може не відповідати показникам реальних дати та часу, оскільки ці показники налаштовуються при першому сеансі роботи пристрою користувачем та можуть змінюватись. Програмними засобами, наявними в розпорядженні експерта, встановити експертним шляхом спосіб видалення даних, а, відповідно, і дату та час видалених через стороннє втручання відеофайлів, з технічної точки зору не є можливим. В області видалених даних містяться відеофайли формату «.*avi», які було відновлено, скопійовано та записано на оптичний носій інформації (диск DVD-R без назви білого кольору №DK5РбО-5 00,3), у вигляді Додатку А до даного висновку ( т.2 а.с. 85-92).

Проаналізувавши такі докази в своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин, погоджується і колегія суддів, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правоопрушення, попри доводи апелянтів, повністю доведена та правильно кваліфікована судом за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляційних скаргах обвинувачений і захисник зазначали, що:

1) в момент ДТП мопед не рухався, його обвинувачений ОСОБА_10 не обганяв, а об`їзджав. Апелянти аналізували ширину проїзної частини і вважали, що за таких її розмірів, об`їзд, а не обгін, цілком можливий;

2) через відсутність дорожніх знаків не можна вважати, що ДТП відбулося на саме перехресті;

3) в протоколі ОМП від 29.09.2018 не вказано яке саме перехрестя було при ДТП регульоване чи нерегульоване, тому висновок експерта від 31.08.2021 неналежний доказ;

4) обвинувачений вважав, що потерпілий поїде прямо, без повороту. Потерпілий порушив п. 10.4 ПДР України. Потерпілий мав виконати вимоги п. 10.1 ПДР України. Також, коли потерпілий повертав ліворуч, то керував мопедом одною рукою, в іншій руці були квіти. Потерпілий був без шолому, в окулярах від сонця;

5) суд не правильно вказав місце зіткнення транспортних засобів правильно не на зустрічній смузі руху, а на тій смузі, якою рухався обвинувачений. За доводами апеляційної скарги захисника «.. ОСОБА_10 не мав наміру виїзджати на зустрічну смугу руху і зробив це для того, щоб уникнути зіткнення з мопедом»;

6) не обвинувачений вдарив транспортний засіб під керування потерпілого, а навпаки потерпілий вдарив транспортний засіб обвинуваченого в праву передню частину;

7) для проведення судової автотехнічної експертизи було внесено не правильні дані. Обвинувачений після ДТП був в шоковому стані, а тому пояснення слід враховувати ті, які він надавав у 2019 році, а не у 2018 році;

8) слідчі експерименти за участю ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_15 від 18.10.2018 і від 27.11.2018, слід визнати недопустимими доказами, оскільки вони проведені не в дощову погоду. Крім цього, за доводами захисника, в слідчих експериментах не вказано «темпу» руху мопеду, його напрямок та відстань яку подолав мопед;

9) визнавши пояснення експерта ОСОБА_16 сумнівними, суд мав призначити додаткову судову автотехнічну експертизу;

10) на розгляд СМЕ не було поставлено питань щодо тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень з урахуванням того, що потерпілий в момент ДТП був без шолому та керував мопедом однією рукою;

11) слідчий ОСОБА_22 намагався схилити обвинуваченого ОСОБА_10 до надання неправдивих свідчень, а суд першої інстанції, розглядаючи справу, мав обвинувальний нахил, був упередженим. Суд не врахував того, що перед обвинуваченим рухалось ще два авто;

12) у кримінальному провадженні не проводилась експертиза по встановленню можливості відновлення видалених файлів з відеореєстрату.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та вказані доводи апелянтів, колегією суддів встановлено, що частина з них вже виступала предметом дослідження суду першої інстанції та їм надана відповідна оцінка, з якою колегія суддів погоджується.

Так, судом правильно встановлено те, що подія ДТП відбулась саме на перехресті та це беззаперечно доводиться схемами до протоколу огляду місця події та схемами до протоколів слідчих експериментів, проведених в тому числі і за участі ОСОБА_10 , при цьому, як слідує з матеріалів, зауважень до цих схем під час їх складання він не мав.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказане спростовує твердження ОСОБА_10 що подія ДТП відбулась не на перехресті, а вже за його межами, а тому він не порушував п. 14.6 а) Правил дорожнього руху.

Також, колегія суддів не може погодитись і з твердженнями апелянтів про те, що висновок експерта від 31.08.2021 слід визнати недопустими доказом через відсутність в протоколі ОМП даних про те, на якому саме перехресті відбулось ДТП регульованому чи не регульованому, оскільки як слідує з матеріалів, зокрема зі змісту самого висновку (а.с. 4 т.2), експертиза проводилась саме за вихідними даними зазначеними в протоколі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 від 18.10.2018.

Апеляційної інстанції погоджується із зауваженням районного суду в частині того, що, слідчий неодноразово допитував свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , проводив за їх участі слідчі експерименти, при цьому при наданні вихідних даних для проведення експертизи надав перевагу даним слідчих експериментів, проведених з ними 07.02.2019, без обґрунтування такого свого рішення, та без обґрунтування підстав неврахування даних слідчих експериментів з ОСОБА_15 від 18.10.2018 та ОСОБА_10 від 27.11.2018. Дійсно, залишається не зрозумілим необхідність проведення повторних слідчих експериментів, оскільки обґрунтування такої необхідності, як слушно зауважив суд, в протоколах відсутнє.

При цьому, як встановлено судом з протоколів слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_15 від 18.10.2018 та ОСОБА_10 від 27.11.2018 перед зіткненням мопед був розташований на відстані 5,5 м (з пояснень ОСОБА_15 ) 5,2 м (з пояснень ОСОБА_10 ) від лівого краю проїзної частини. Оскільки ширина проїзної частини 8 м (згідно протоколу огляду), таким чином мопед перед здійсненням повороту наліво займав крайнє ліве положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напряму, що відповідало вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху.

Тому, при такому розташуванні водій мопеда не створював перешкод для руху водія авто, оскільки останній, попри доводи апелянтів, був завчасно повідомлений про намір водія мопеду здійснити поворот наліво - про що сигналізував ввімкнений покажчик лівого повороту, і мав можливість продовжити рух, взявши вправо від мопеду, ближче до правого узбіччя, або зупинитись та надати можливість завершити водію мопеду поворот наліво. Однак, всупереч вимогам п. 14 а) Правил дорожнього руху, обвинувачений почав здійснювати обгін мопеду на перехресті, що і призвело до зіткнення.

При цьому, як правильно встановив суд, водій мопеду, зайнявши крайнє ліве положення, починаючи поворот наліво, безсумнівно розраховував на дотримання водієм авто п. 14 а) Правил дорожнього руху, а, тому, посилання захисту на те, що першим порушення Правил допустив водій мопеду, а отже вина ОСОБА_10 відсутня, - безпідставні.

В апеляційних скаргах апелянти наглошували, що обвинувачений вважав, що потерпілий, коли стояв, поїде прямо, без повороту, однак як слідує з наданих обвинуваченим ОСОБА_10 суду першої інстанції пояснень, між іншого вбачається: «…проїхавши повз магазин «Норма», що на перехресті, обвинувачений побачив, як на відстані близько 60 м. з правого краю дороги стоїть мопед з ввімкненим покажчиком лівого повороту». З пояснень представника потерпілого ОСОБА_7 також вбачається, що той пояснював, що «..мопед лежав на зустрічній смузі руху з ввімкненим покажчиком лівого повороту..». Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції також зауважувала, що на мопеді був ввімкнений якийсь світловий показчик. З вказаного слідує, що потерпілий, перед здійсненням маневру, інших учасників дорожнього руху, про свій намір здійснити поворот, повідомив. Твердження ж обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він вважав, що потерпілий поїде прямо, грунтуються виключно на його домислах і, на переконання колегії суддів, спрямовані на уникнення відповідальності.

Також апелянти зауважували на тому, що потерпілий мав також виконати ПДР України, мав бути під час руху на мопеді в шоломі, мав керувати мопедом уважно, тримаючи кермо обома руками та не будучи в окулярах, які на їх погляд, також створювали перешкоди потерпілому в русі. Однак, до таких тверджень колегія суддів відноситься критично з тих підстав, що все перелічене, за встановлених судом обставин, з дій обвинуваченого не виключає порушень ПДР України, які знаходяться в прямому причиному зв`язку з ДТП і наслідками, що настали.

Стверджували обвинувачений та захисник в своїх скаргах і про те, що суд не правильно вказав місце зіткнення транспортних засобів правильно не на зустрічній смузі руху, а на тій смузі, якою рухався обвинувачений, однак далі, в своїх же скаргах зауважують на тому, що «.. ОСОБА_10 не мав наміру виїзджати на зустрічну смугу руху і зробив це для того, щоб уникнути зіткнення з мопедом». Тобто факт виїзду на зустрічну смугу руху зі сторони обвинуваченого був.

Наголошували апелянти і на тому, що не обвинувачений вдарив транспортний засіб під керування потерпілого, а навпаки потерпілий вдарив транспортний засіб обвинуваченого в праву передню частину, до чого апеляційний суд відноситься критично, так як вказане не узгоджується з матеріалами справи.

Щодо позиції суду першої інстанції про те, що саме дані слідчих експериментів від 18.10.2018 та 27.11.2018, та висновок судової автотехнічної експертизи від 31.08.2021 є належними і допустимими доказами, то її колегія суддів, попри висновки апелянтів, також вважає правильною, оскільки вказані експерименти дійсно проводились невдовзі після події ДТП, коли спогади про подію ще не змінились за спливом часу.

Суд обгрунтовано віднісся критично до пояснень ОСОБА_10 що він спочатку надав неправильні покази, бо перебував в шоковому стані, а вже потім згадав все, як було, оскільки, як правильно зауважив суд, останній неодноразово зазначав, що в нього значний стаж водія і він завжди чітко слідкує за дорогою та пам`ятає подробиці.

Крім того судом встановлено і те, що свідок ОСОБА_15 зазначила, що слідчий експеримент, який проводився з нею восени 2018 є більш достовірним, оскільки вона краще орієнтувалася на той час, ніж при експерименті, який проводився в лютому 2019. Також свідок в ході допиту судом першої інстанції зазначала, що коли її викликали для проведення слідчого експерименту 18.10.2018, то вона «показала все так, як було».

Далі, як слідує з матеріалів справи та правильно встановлено судом, в подальшому в ході слідчих експериментів, проведених з ОСОБА_15 та ОСОБА_10 07.02.2019, останні почали стверджувати, що мопед перед здійсненням повороту був розташований на відстані 0,8 м від правого краю проїзної частини, тобто здійснював поворот з крайнього правого положення, що свідчило б про наявність першого порушення в діях водія мопеду, і саме ці вихідні дані були надані слідчим для проведення автотехнічної експертизи від 20.02.2019.

Така кардинальна зміна показів щодо обставин ДТП дійсно викликає обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності, з огляду ще й на те, що свідок ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_10 перебувають у фактичних шлюбних відносинах, що також було встановлено судом.

Зважаючи на вказане, та відсутність мотивування необхідності проведення повторних слідчих експериментів, надання для проведення експертизи виключно даних, отриманих в ході експериментів від 07.02.2019, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано не сприйняв протоколи слідчих експериментів, проведених з ОСОБА_15 та ОСОБА_10 07.02.2019, та висновок експертизи від 20.02.2019 як належні докази.

З урахуванням цього апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що автотехнічна екпертиза проводилась на підставі не правильних даних, та про те, що слідчі експерименти за участю ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 від 18.10.2018 і від 27.11.2018, слід визнати недопустимими доказами, в тому числі і через те, що вони проведені не в дощову погоду. З пояснень представника потерпілого ОСОБА_7 слідує, що на час аварії дощу не було. Свідок ОСОБА_15 в ході наданих суду першої інстанції пояснень зазначала, що дощ пішов після ДТП. Зауважень до врахованих судом першої інстанції слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 , проведених з ними саме в 2018 році, в матеріалах справи немає, а тому колегія суддів підстав ставиться до них критично не вбачає.

Крім цього, зі змісту вироку слідує, що судом першої інстанції вже зверталась увага на ці обставини та суд правильно зауважив, що на фототаблицях до протоколу огляду місця події чітко видно, що поверхня бетонної пішохідної доріжки під автомобілем - суха, це беззаперечно вказує на те, що на момент ДТП дощу не було, і дорожнє покриття було сухим. Вказане, а також покази ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_15 і ОСОБА_20 , які зазначали, що дощ пішов після ДТП, спростовують твердження обвинуваченого та його захисника, що дощ розпочався до ДТП і на час ДТП дорожнє покриття вже було мокрим.

Також колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що до пояснень експерта ОСОБА_16 , який був допитаний судом першої інстанції слід віднестися критично. Так, експерт зазначив, що встановлення на одну вісь автомобіля шин різних моделей з різним малюнком протектора жодним чином не впливає на ходові та гальмівні якості авто, тоді як експлуатація таких транспортних засобів прямо заборонена п 31.4.5. г) Правил дорожнього руху.

Апелянти стверджували, що визнавши пояснення експерта ОСОБА_16 сумнівними, суд мав призначити додаткову судову автотехнічну експертизу, що колегія суддів розцінює як суб`єктивне бачення апелянтів. Крім цього, суд вживав заходів по проведенню у справі автотехнічної експертизи, про що свідчить ухвала суду від 01.04.2021 (а.с. 229 т.1).

Щодо пояснень свідка ОСОБА_19 , який в суді зазначав, що квіти лежали на дорозі до самого приїзду поліції та швидкої, то як встановлено судом, вони спростовуються твердження обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 , що ОСОБА_7 , прибігши на місце ДТП, відразу викинув квіти, які віз його батько, в кущі, щоб приховати, що батько тримав їх в руці під час керування.

Також з матеріалів справи слідує, що з висновків комп`ютерно-технічних експертиз судом першої інстанції встановлено, що мало місце видалення відеофайлів з карти пам`яті саме через стороннє втручання. Тобто файли з відеозаписами події ДТП були видалені навмисно, з метою приховання відомостей щодо обставин ДТП.

Зазначене, на перконання колегії суддів обгрунтовано визнано судом таким, що спростовує твердження обвинуваченого, що відеореєстратор записував файли вибірково, а не безперервно.

Суд встановив, що з часового проміжку, який минув з моменту ДТП - о 09 год. 10 (20) хв. до початку огляду місця події та вилучення відеореєстратора і карти пам`яті, який розпочався о 09 год 45 хв., було достатньо часу для втручання в роботу реєстратора та видалення файлів.

При цьому з протоколу огляду відеореєстратора судом встановлено і те, що після вилучення з авто - відеореєстратор та карта пам`яті знаходились в запечатаному пакеті, який не містив пошкоджень.

Водночас, слідчим після отримання висновку комп`ютерно-технічної експертизи від 20.12.2018 не була призначена експертиза для з`ясування можливості відновлення видалених файлів, про що також зауважували апелянти в своїх скаргах.

Однак, вказане, як слушно зауважив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, безумовно свідчить про вибірковість слідчого у використанні вихідних даних (зважаючи на їх кардинальну відмінність) для проведення експертиз, проведення повторних слідчих дій, без обґрунтування їх необхідності, свідчить також про неналежне здійснення процесуального керівництва прокурором під час проведення досудового розслідування та затвердження обвинувального акта без перевірки повноти досудового розслідування.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченого і захисника про те, що ДТП передував не обгін, а об`їзд обвинуваченим потерпілого, то тут слід зауважити, що під об`їздом слід розуміти як оминання чогось по дорозі, тоді як обгоном слід вважати випередження одного або кількох транспортних засобів, що пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. В даному випадку, був саме обгін обвинуваченим потерпілого, оскільки транспортний засіб під керуванням обвинуваченого для здійснення цього маневру виїхав на зустрічну смугу рух, що було встановлено судом. При цьому, аналіз апелянтами ширини проїзної частини з побудованим на підставі цього висновком, колегія суддів вважає нічим іншим, як помилковими твердженнями, які суперечать матеріалам справи.

Щодо доводів апеляційних скарг про те, що на розгляд СМЕ не було поставлено питань щодо тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень з урахуванням того, що потерпілий в момент ДТП був без шолому та керував мопедом однією рукою, то до них апеляційний суд відноситься критично з тих підстав, що висновок даної експертизи покликаний виключно на встановлення локалізації в особи тілесних ушкоджень, їх тяжкості, механізм їх утворення та причинно-наслідковий зв`язок цих ушкоджень з наслідками, що настали.

Також в апеляційній скарзі обвинуачений наглошував, що в ході досудового розслідування на нього впливав слідчий, а в ході судового розгляду справи суд відносно нього обвинуваченого був упередженим, що колегія суддів вважає безпідставним, оскільки матеріали справи відомостей про те, що обвинувачений звертався до уповноважених органів по факту неправомірних дій поліції відносно нього не містять, як немає і підстав стверджувати про упередженість суду.

Враховуючи викладене апеляційний суд відмовляє обвинуваченому і його захиснику в задоволенні вимог їх скарг, про скасування вироку суду першої інстанції із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , з підстав відсутності в його діях складу передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення.

Щодо виду і міри призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_10 покарання то тут слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, одружений, утриманців не має, формальну характеристику обвинуваченого за місцем проживання. Обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо невизнання вини (і як спосіб захисту, і як переконання особи, виходячи з її суб`єктивної оцінки обставин події), то тут суд обгрунтовано зауважтив, що це є безумовним правом особи і не може трактуватись не на її користь, разом з тим, невизнання вини не виключає наявності співчуття до постраждалої особи, висловлення жалю з приводу наслідків події для потерпілого. Однак, як встановлено судом, обвинувачений не лише не висловив такого співчуття з приводу смерті людини, що відповідало б загальнолюдським цінностям, а, навпаки, в грубій зневажливій формі висловлювався як про загиблого ОСОБА_13 , так і його сина, та погрожував останньому позовами та неприємностями.

Враховано судом першої інстанції і думку потерпілого, який наполягав на призначенні суворої міри покарання.

Водночас, суд правильно врахував, що в порушення п.2.3 г) Правил дорожнього руху загиблий ОСОБА_13 керував мопедом без мотошолому.

А тому, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та позицію потерпілого, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку з яким погоджується і колегія суддів, що покарання обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, що буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для зміни вироку суду першої інстанції в цій частині колегією суддів не встановлено.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , то в цій частині вирок суду ніким з учасників кримінального провадження не оскаржувався, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 404 КПК України, до його аналізу колегія суддів не вдається.

За таких обставин вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023, відносно ОСОБА_10 слід залишити без зміни, як такий що узгоджується з положеннями ст. 370 КПК України, а обвинуваченому і зхиснику в задоволенні вимог їх апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023, відносно ОСОБА_10 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4