Номер провадження: 11-сс/813/1509/24
Справа № 494/1753/24 1-кс/494/533/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської обл. від 19.09.2024, якою в межах к/п № 0000073 від 09.01.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Адамівка Іванівського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2024 включно, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого ВП № 1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гаупвахті Військової служби правопорядку у ЗСУ строком до 17.11.2024 включно, без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на такі обставини:

- необхідність утримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою відсутня, подальше його утримання в установі попереднього ув`язення за відсутності доказів наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, не грунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного, який визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, має на утриманні непрацездтного батька та виявляє намір продовжити проходження служби у ЗСУ не дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазанчені в клопотанні ризики, які виправдовують тримання його під вартою.

За таких обставин захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.09.2024 та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід або визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

У судове засідання захисник ОСОБА_7 не з`явлась, в апляційній скарзі просила розглядати скаргу за її відсутності, натомість прокурор ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що на даному етапі підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із обґрунтованих висновків слідчого судді, у вказаному провадженні існують ризики переховуватися підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, що у сукупністю із обґрунтованістю підозри є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, зважаючи на обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину, пов`язаного із порушенням встановленого порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, його тяжкості, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що на теперішній час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для кримінального провадження подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання.

Колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, проте зазначені обставини, хоча й характеризують особу обвинуваченого з позитивного боку, але не слугували стримуючим фактором щодо невчинення інкримінованого йому злочину, а тому суттєво не зменшують встановлені апеляційним судом ризики та не можуть бути підставою для застосування стосовно нього більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, з огляду також на обставини злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Що стосується аргументів захисника з приводу того, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває непрацездатний батько, то апеляційний суд констатує, що такі належними та допустими доказами не підтверджені.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_8 має намір повернутися до лав ЗСУ, оскільки наведені обставини не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни запобіжного заходу, а є підставою для звернення підозрюваного із відповідним клопотанням до прокурора на підставі ст. 616 КПК України, якою урегульовано порядок скасування запобіжного заходу для проходження віи?ськовоі? служби за призовом під час мобілізаціі?, на особливии? період та/або віи?ськовоі? служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу або зміну запобіжного заходу з інших підстав.

Орім того, під час апеляційного провадження прокурором ОСОБА_6 повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 фактично завершено та найближчі дні обвинувальний акт буде направлений до суду для розгляду по суті, що свідчить про доцільність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення судового розгляду у встановлені законом строки.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 197, 370,404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 19.09.2024, якою в межах к/п № 0000073 від 09.01.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2024 включно, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4