Справа №478/1586/24 пров. №1-в/478/501/2024
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
20 листопада 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX,
ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Клопотання обґрунтоване тим, що у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» відбуває покарання ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді по скасовано в частині призначення покарання, та вважається засудженим за ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироками Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року та Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Однак, 09.08.2024 року набрав чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністрація ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено, просить вирішити питання щодо приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України №3886-IX.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд подання в їх відсутності, просили задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити частково.
Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Кропивницького апеляційного суду від 31.03.2022 року вирок від 04.10.2021 року скасовано в частині призначення покарання, ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вироком Кіровського суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 31.10.2022 року на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, покарання за які визначені вироками Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року, Кропивницького апеляційного суду від 31.03.2022 року, Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року та Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року, шляхом часткового складання визначених покарань остаточно призначено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на строк 3 (три) роки і 9 (дев`ять) місяців. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 31.03.2022 року.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31.10.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року стосовно ОСОБА_4 змінено в частині призначення покарання. ОСОБА_4 вважається засудженим до покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироками Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року та Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року, більш суворим покаранням, за зміненим вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року, вважати Граждана засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Цим Законом ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року у розмірі 2270 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1135 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2270 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року у розмірі 2481 грн, а отже сума соціальної пільги становить 1240,50 грн, тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 2481 грн.

Таким чином, згідно з Законом №3886-ХІ, кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2270 грн, вчинене у 2021 році, та понад 2481 грн, вчинене у 2022 році.

Відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2021 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна 19.06.2021 року на суму 2967,62 грн., 17.07.2021 року на суму 3000 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн).

Відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна: 29.07.2021 року на суму 6575,50 грн (дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України); 01.09.2021 року на суму 1915 грн (дії кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України).

Таким чином, з наведеного вбачається, що, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн), що мало місце 01.09.2021 року. Діяння, вчиненні ОСОБА_4 29.07.2021 року на суму 6575,50 грн утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду цього подання.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна 22.09.2021 року на суму 2333,67 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн).

Відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна: 27.01.2022 року на суму 2402,25 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн).

Таким чином, станом на день розгляду подання, вчинене ОСОБА_4 27.01.2022 року правопорушення кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачна ст.51 КУпАП.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року ОСОБА_4 здійснив викрадення чужого майна: 24.04.2021 року на суму 576 грн (дії кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України); 22.05.2021 року на суму 4000 грн. (дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України); 23.06.2021 року на суму 461,85 грн (дії кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України); 23.06.2021 року на суму 500 грн (дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України); 05.07.2021 року на суму 2351 грн (дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України); 06.04.2021 року на суму 1429,67 грн(дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України); 06.04.2021 року на суму 2145 грн (дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України).

Таким чином, з наведеного вбачається, що, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн), що мало місце 24.04.2021 року, 23.06.2021 року, 06.04.2021 року. Діяння, вчиненні ОСОБА_4 22.05.2021 року на суму 4000 грн., 05.07.2021 року на суму 2351 грн, утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду цього подання.

Відповідно до ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України)

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України (вирок від 08.11.2021), вчиненого ОСОБА_4 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн) станом на 1 січня 2021 року, у якому був скоєний злочин, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України (вирок від 30.06.2022), вчиненого ОСОБА_4 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн) станом на 1 січня 2022 року, у якому був скоєний злочин, а також вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України (вирок від 22.06.2023), вчиненого ОСОБА_4 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн) станом на 1 січня 2021 року, у якому був скоєний злочин, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а також вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України .

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження №51-7110 км 23) щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до положення абз. 2 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення покарання» за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

За таких обставин, враховуючи, що суд саме звільняє засудженого від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України і не має повноважень змінювати вирок на стадії його виконання, у суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року окремо за епізодом крадіжки від 23.06.2021 року на суму 500 грн, так як покарання судом призначалось не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, і вчинені ОСОБА_4 крадіжки на день розгляду подання відповідають цій правовій кваліфікації, тому суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання або пом`якшення покарання, призначеного вироком суду від 22.06.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України на підставі ст. 74 КК України.

Керуючись ст. ст.5, 74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

П о с т а н о в и в:

Подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» про приведення вироків щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886, - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31.10.2023 року змінено в частині призначення покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.05.2022 року, більш суворим покаранням, за зміненим вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2023 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 31.03.2022 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1