Справа № 645/5252/24
Провадження № 1-в/645/140/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення у відповідність до вимог закону вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду надійшло подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення у відповідність до вимог закону вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року та звільнення від призначеного вироком покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на обліку Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробацїї» в Харківській області з 07.11.2023 року перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 27.09.2023 року Московським районним судом м.Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до вищевказаного вироку ОСОБА_4 вчинив протиправні дії 27.06.2023 року спричинивши матеріальну шкоду на суму 1153,00 грн.

У зв`язку з декриміналізацією вчиненого засудженим діяння Немишлянський районний ВФ ДУ «Центр пробації» в Харківській області на підставі ст. 5, ч. 3 ст. 74, п.13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України звернулося до суду з цим поданням.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, через канцелярію подав суду заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, подання підтримують та просили його задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений 27.09.2023 року вироком Московського районного суду м. Харкова та визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. ОСОБА_4 було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до розпорядження про виконання судового рішення, вирок Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набрав законної сили 28.10.2023 року.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Законом № 3886-IX), який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року вбачається, що події, за якими був засуджений ОСОБА_4 відбулись: 27.06.2023 року спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 1153,00 грн.

Оскільки зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі, у ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив працездатних осіб 2684,00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП, в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2023 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та складала 2684,00 грн.

Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК (ч. 1 ст. 2 КК України).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Cтаття 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння, зокрема якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду. Так, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу (ч.ч.2,3 ст. 74 КК України).

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на підставі ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, з огляду на передбачений у ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та те, що вартість таємно викраденого майна, згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року, яким ОСОБА_4 був засуджений, була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, суд приходить до висновку, що подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку суду у відповідність та звільнення ОСОБА_4 від призначеного за вироком покарання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до діючого закону - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки звільнити, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1