В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 р. м. Кобеляки Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

зa участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження №0000098 про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, офіційно не працює, не одруженого, раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15.03.2024, близько 19 год. (точного часу досудовим розслідуванням не було встановлено), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов в гості до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у коридорі будинку поряд із входом, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, що спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлвав суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання, у кімнаті кухні взяв сокиру (колун) з дерев`яним руків`ям, після чого наніс робочою частиною вказаної сокири (обухом) два удари в область потиличної ділянки голови ОСОБА_9 - ОСОБА_10 спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22.04.2024 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння з переходом на основу черепа, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, субарахноїдального крововиливу, підшкірної емфіземи в правій скроневій області, зовнішній двобічний дифузний отит, після травматичного двобічного отиту, астенічного розладу внаслідок органічного ураження центральної нервової системи, травматичного ґенезу, ускладненого психомоторним збудженням в гострий період черепно-мозкової травми, забитої рани волосяної частини голови які, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винність підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Допитаний судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 15 березня 2024 року після 17 години 30 хвилин він на запрошення співмешканки ОСОБА_6 Ані, прийшов до помешекання ОСОБА_6 . Вони з ОСОБА_11 були в дворі, а ОСОБА_6 в цей час перебував в будинку, бо ОСОБА_12 зачинила його ззовні, а сама пішла до сусідів. ОСОБА_6 вибив двері. Шейх- ОСОБА_10 зайшов в коридор, а ОСОБА_6 відійшов, взяв в руки сокиру колун та вдарив ОСОБА_9 - ОСОБА_10 цією сокирою по голові, наніс близько трьох ударів, що було далі, він не пам`ятає. Шейх- ОСОБА_10 наполягав на обранні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 16 березня 2024 року близько сьомої години вечора до неї зателефонувала її сестра ОСОБА_14 , сказала що її чоловіка вдарили та йому треба надати допомогу. Вона пішла до будинку ОСОБА_6 , який був у себа вдома. Вона побачила ОСОБА_5 , який був побитий, вона намагалася його розтормошити, але він не реагував, тоді вона викликала швидку допомогу. Разом з медичними працівниками приїхали й співробітники поліції.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 16 березня 2024 року після роботи він заїхав до магазину, а потім зайшов до двору ОСОБА_6 . ОСОБА_16 , ОСОБА_17 й ОСОБА_12 сиділи в дворі на лавочці та не заходили до будинку. Він відчинив двері в будинок та на підлозі в коридорі побачив калюжу крові розміром десь 20х20 см, а коли пройшов до кімнати то побачив там ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , який сказав, що нічого не памя`тає. Він поїхав додому й зателефонував дружині ОСОБА_9 - ОСОБА_10 . ОСОБА_18 , повідомив їй про те, що побачив.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 15 березня 2024 року вона була на роботі в м. Київ та до ОСОБА_5 телефонувала востаннє коли він був на зв`язку близько 18-ої години. Наступного дня 16.03.2024 вона пішла на роботу, намагалася додзвонитися до свого чоловіка ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , але телефон не відповідав. Тоді вона стала телефонувати односельцям, розшукувати ОСОБА_19 , й ОСОБА_20 їй повідомив, що бачив його побитого в помешканні ОСОБА_6 . Вона зателефонувала ОСОБА_13 , попрохала її , щоб та пішла до ОСОБА_6 й подивилася що там відбулося. ОСОБА_13 викликала швидку допомогу, з якою приїхали співробітники поліції. Наступного дня вона приїхала з Києва та поїхала в м. Полтава у відділення нейрохірургії, де побачила ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , який був в непритомному стані, на голові в нього була кров.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що проживає в будинку ОСОБА_6 , допомагала йому по господарству та працювала по найму на польових роботах. 15.03.2024 увечері вона вийшла з дому та пішла до сусідів, а коли повернулася, то побачила, що ОСОБА_19 був вже побитий. На його обличчі була кров. Коли вона виходила з дому ОСОБА_19 був у дворі, сидів на лавочці, а ОСОБА_6 перебував в будинку

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що 16 березня 2024 року близько 09 години прийшов привітати ОСОБА_23 з днем НОМЕР_1 , сиділи в дворі на лавочці, десь після обіду зайшли до будинку, він побачив там ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , який сидів за столом, на обличчі в нього була кров.

Ці обставини підтверджуються:

- протоколом від 17.03.2024 огляду ділянки місцевості та помешкання ОСОБА_6 з фототаблицями до нього;

- протоколом від 17.03.2024 проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , який надав пояснення та показав з участю статиста, як він наносив удари Ленуру, а саме два удари в область верхньої частини голови, утримуючи імітований колун у двох руках, місце цієї дії, потім повів до гостьової кімнати, (зали) та вказав на диван-ліжко, що розташоване з правої сторони від входу до кімнати й повідомив, що саме на цьому ліжку спав Ленур ( а. к. п.126-128) та відеозаписом до цього протоколу, що був переглянутий в судовому засіданні ( а. к. п.129);

- висновком експерта № 156 від 22.04.2024 підтверджено, що свідчення ОСОБА_6 дані ним 17.03.2024 під час слідчого експерименту не суперечать об`єктивним даним судово медичної експертизи щодо механізму, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 (а. к. п.130).

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 151, що була проведена 22.04.2024 (а.к.п. 108-110): виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння з переходом на основу черепа, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, субарахноїдального крововиливу, підшкірної емфіземи в правій скроневій області, зовнішній двобічний дифузний отит, після травматичного двобічного отиту, астенічного розладу внаслідок органічного ураження центральної нервової системи, травматичного ґенезу, ускладненого психомоторним збудженням в гострий період черепно-мозкової травми, забитої рани волосяної частини голови які, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Дані ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує підекспертний і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент нанесення (згідно з Правилами судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень п. 2.1.2 наказ МОЗ №6 від 17.01.1995). Вищевказані ушкодження могли виникнути 16.03.2024 при обставинах, на які вказує підекспертний. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_5 не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. По даним судово-медичної експертизи було нанесено тілесні ушкодження тупим предметом. При судово-медичній експертизі ОСОБА_5 слідів самоушкодження не виявлено. Виявлені тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_5 одним предметом.

ОСОБА_5 після отриманих тілесних ушкоджень не міг здійснювати бідь-які цілеспрямовані дії, самостійно пересуватися, чинити активний фізичний опір. При судово-медичній експертизі ОСОБА_5 що міг не відчувати фізичні страждання (нестерпний біль) під час нанесення йому тілесних ушкоджень, так як втрата свідомості наступила відразу після травми.

Оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у вчиненні заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України органами досудового розслідування визначена правильно, оскільки він, умисно заподіяв ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання є те, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, яка полягає в тому, що він сприяв у проведенні необхідних процесуальних дій під час досудового розслідування, під час судового розгляду, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих сімейних та інших обставин, наявність у ОСОБА_6 ряду хронічних захворювань, а також судом був встановлений факт віктимної поведінки потерпілого ОСОБА_5 , який своїм приходом до помешкання ОСОБА_6 спровокував його на здійснення злочинних дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, позитивно характеризується, однак враховуючи тяжкі наслідки від його дій, вважає за потрібне застосувати стосовно нього покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи зі вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує також і те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, та відповідно до норм ст. 24 КК України відноситься до умисного злочину, а також той факт, що він згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 209 від 18.04.2024 виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок комбінованого ураження головного мозку (алкогольно токсичного, дисциркуляторного) і виявляв ознаки вказаного вище психічного розладу в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння. Наявний у ОСОБА_6 психічний розлад є таким, що позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння. ОСОБА_6 на даний час не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. (а. к. п. 147-150).

Суд також бере до уваги думку потерпілого, який наполягав на реальній мірі покарання стосовно ОСОБА_6 у виді позбавлення волі

Враховуючи викладене вище, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті особливої частини КК України у виді позбавлення волі, однак вважає наявними кілька обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. З урахуванням особи винного та можливим застосувати ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Щодо цивільного позову прокурора, суд вважає потрібним задовольнити його повністю та стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ім. М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 на користь Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня вул. Шевченка, буд. 23 м. Полтава, 36011, р/р НОМЕР_5 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , банк одержувача АТ КБ «Приватбанк» ІПН 11, св-во ПДВ № 100064861) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 26702,36 грн (двадцять шість тиясч сімсот дві грн 36 коп.).

Речові докази у справі, оригінал медичної карти стаціонарного хворого №9783 на ім`я ОСОБА_5 та оригінал медичної карти № 193 на імя ОСОБА_6 , що долучені до матеріалів кримінального провадження ( а. к. п. 138) потрібно повернути до відповідних медичних закладів, що їх видали, інші речові докази, що зберігаються в кімнаті збереження речоких доказів відділення поліції номер 2 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області по квитанції книга обліку номер 2 порядковий номер 659 потрібно знищити.

Захід забезпечення кримінального провадження (запобіжний захід), що був обраний ОСОБА_6 18.03.2024 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення виконання вироку суду, залишити тримання під вартою, який обчислювати з моменту його затримання з 17 березня 2024 року.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.373, ст.374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_24 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначивши покарання - за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Стягнути із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» (, вул. Шевченка, буд. 23 м. Полтава, 36011, р/р НОМЕР_5 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , банк одержувача АТ КБ «Приватбанк» ІПН 11, св-во ПДВ № 100064861) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 26702,36 грн (двадцять шість тиясч сімсот дві грн 36 коп.).

Захід забезпечення кримінального провадження (запобіжний захід), що був обраний ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення виконання вироку суду, залишити тримання під вартою, який обчислювати з моменту затримання 17 березня 2024 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання з 17 березня 2024 року.

Речові докази у справі, оригінал медичної карти стаціонарного хворого №9783 на ім`я ОСОБА_5 та оригінал медичної карти № 193 на ім`я ОСОБА_6 , що долучені до матеріалів кримінального провадження ( а. к. п. 138) - повернути до відповідних медичних закладів, що їх видали, інші речові докази, що зберігаються в кімнаті збереження речових доказів відділення поліції номер 2 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області по квитанції книга обліку номер 2 порядковий номер 659 знищити.

Вирок може бути оскаржений через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя