ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1260/24

Провадження № 1-кп/486/211/2024

14 жовтня 2024 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську кримінальне провадження №0000085 від 18.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружена, працююча вчителем англійської мови Южноукраїнського ліцею №3 Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що навесні 2022 року, перебуваючи за власним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою підробки невстановленою слідством особою посвідчення водія, яке видається у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», згідно якої встановлюється єдина на території України процедура про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, через соціальну мережу «Telegram», використовуючи власний акаунт, не бажаючи в установленому законом порядку отримувати доступ на керування транспортним засобом, знайшла невідому особу, повідомила за допомогою текстових повідомлень про бажання придбати посвідчення водія на власне ім`я категорії «В» та за домовленістю із невстановленою особою вирішила замовити виготовлення підробленого посвідчення водія за обумовленою ціною.

При цьому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, діючи умисно, розуміючи, що вказаний документ буде підроблений, достовірно знаючи, що посвідчення водія у відповідності до Постанови, видається сервісним центрами МВС України, навесні 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, надала невідомій особі текстові повідомлення в соціальній мережі «Telegram» про особисті анкетні дані, власне фото та копію паспорту громадянина України для внесення відомостей у підроблене посвідчення водія, яке надає допуск до керування транспортним засобом, тим самим сприяла виготовленню підробленого офіційного документу.

В подальшому, діючи за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою, прибула у відділення «Нової пошти» № НОМЕР_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де за обумовлену грошову винагороду у розмірі 10000 грн. отримала від невстановленої особи через поштову посилку підроблений офіційний документ, що видається установою та надає право на керування транспортним засобом, а саме: підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власне ім`я, що надавало останній право керувати транспортним засобом категорії «В», яке не відповідало встановленому зразку бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано як кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

Крім цього, 18 липня 2024 року близько 10 години 27 хвилин, перебуваючи на блок посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому на 106 км автодороги Н-24 сполучення «Благовіщенське-Миколаїв» на території Южноукраїнської МТГ Вознесенського району Миколаївської області, у зв`язку з перевіркою документів працівниками поліції відділення №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області було зупинено транспортний засіб марки. «Volkswagen Jetta» з державний номером НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Під час перевірки документів на законну вимогу працівників поліції, діючи з метою реалізації противоправного умислу, направленого на використання завідомо підробленого офіційного документа, ОСОБА_3 пред`явила працівнику поліції підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керувати транспортним засобом категорії «В», тобто умисно використала завідомо підроблений документ.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано як кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальні проступки, передбачені ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, та ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

18.09.2024 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст. 358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена: за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у виді штрафу в розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченої, яка беззастережно визнала свою вину, щиро розкаялася, наявності обставини, що пом`якшує покарання, а також ступеня тяжкості вчинених кримінальних проступків. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачена та її захисник в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що наявні всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Обвинувачена повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 надала суду копію свідоцтва про шлюб, його оригінал для огляду, а також паспорт, якими підтверджується зміна її прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, на підставі ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій, на підставі ст. 67 КК України, не встановлені.

Обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 18.09.2024 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгоджених сторонами виду та міри покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 2271,84 грн.

Клопотань від учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 18.09.2024 украдену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 120 (ста двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок)гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 копійки.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1