Справа №588/1705/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/525/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 588/1705/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.09.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підозра є необґрунтованою, ризики не підтверджуються належними доказами, ОСОБА_8 є військовослужбовцем, мобілізований і на даний час перебуває у відпустці.

12.09.2024 до Тростянецького районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури звернувся слідчий СВ ВП № 1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, у тому, що він 09.09.2024 близько 21:00 на подвір`ї господарства по АДРЕСА_1 шляхом завдання декількох ударів рукою в обличчя потерпілому ОСОБА_9 відкрито заволодів належним останньому мобільним телефоном, чим завдав йому шкоди на суму 5799 грн.

10.09.2024 до ЄРДР за № 0000238 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, в цей же день ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК, а 11.09.2024 ОСОБА_8 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.092024 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення, існують ризики, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки є неможливим.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність і відсутність підозрюваного ОСОБА_8 , який будь-яких клопотань особисто до суду апеляційної інстанції не подавав, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого і задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, існування ризиків, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачене покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше правопорушення, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення», а в іншому рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Наявні на цей час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 щодо необґрунтованості підозри на увагу не заслуговують і задоволенню не підлягають.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 в силу тяжкості встановленого законом покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а врахування тяжкості злочину у даному випадку як вірно зазначив слідчий суддя суду першої інстанції має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваний знайомий з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні, а тому може чинити спроби схилити їх до зміни показів, які різняться з показами підозрюваного.

Крім того, колегія суддів враховує, що дане кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а відтак ймовірність того, що підозрюваний може вдатися до спроб перешкоджання кримінальному провадженню існує і є вагомою

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, також має місце, оскільки ОСОБА_8 , раніше неодноразово судимий, не має місця реєстрації та постійно визначеного місця проживання, офіційного місця роботи, тобто відсутні соціальні зв`язки, які б були стримуючими факторами.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Доводи захисника про те, що підозрюваний є військовослужбовцем, мобілізований та на даний час перебуває у відпустці не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного, оскільки згідно припису Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_8 виключений зі списків особового складу в/ч та його зобов`язано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 до 15.09.2024.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_8 враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Відтак, доводи захисника в апеляційній скарзі про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є непереконливими і задоволенню не підлягають, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Погоджується колегія суддів і з висновком слідчого судді щодо невизначення ОСОБА_8 альтернативного заходу у виді застави, оскільки відповідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді застави може не встановлюватись у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим приходить висновку про залишення рішення слідчого судді без змін, а поданої захисником апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.09.2024 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4