УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000259 за апеляційною скаргою представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_5 , на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 1 травня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Вінниця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт просить вирок суду скасувати в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Короткий зміст заперечення на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок суду в частині вирішення цивільного позову, залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з"являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.ч.5, 7 ст.72 КК України ухвалено зарахувати у строк покарання строк затримання та тримання під вартою ОСОБА_6 з 23 травня 2023 року по 17 липня 2023 року у співвідношенні день за день та строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 18 липня 2023 року по 15 березня 2024 року у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 13860,84 грн..

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення заподіяних кримінальним правопорушенням майнової шкоди та моральної шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, - 29280,00 грн. та в рахунок моральної шкоди - 300 000,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок заподіяної моральної шкоди - 300000,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 300000,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 10000,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди задоволено, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" на користь ОСОБА_8 в рахунок майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, - 20370,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення моральної шкоди задоволено, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" на користь ОСОБА_9 в рахунок заподіяної моральної шкоди - 40200,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди задоволено, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" на користь ОСОБА_10 у рахунок завданої матеріальної шкоди 3563,00 грн. та у рахунок моральної шкоди - 40200,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення майнової шкоди задоволено частково, стягнуто з ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" на користь ОСОБА_11 майнову шкоду у сумі 151728,64 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» вважає вирок суду в частині цивільного позову незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що жоден з позивачів не звертався до ДТВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування. Зазначає, що ОСОБА_8 , в обґрунтування вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант», до позовної заяви додав лише прибутковий касовий ордер та квитанцію до цього на суму - 20370,00 грн., ні договору з ФОП ОСОБА_12 , ні опису наданих нею послуг не надано. Тобто Позивачем ОСОБА_8 не надано документів, які б підтверджували витрати на поховання.

Звертає увагу, що для визначення кола осіб, передбачених до ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та вирахування частки страхового відшкодування, необхідний витяг або довідка з Державного реєстру актів цивільного стану, які б містили інформацію про батьків та дітей загиблого ОСОБА_8 , а також інформацію про перебування його на момент смерті у шлюбі. Довідка про склад сім`ї загиблого в матеріалах справи відсутня. Тому, в разі, якщо підтвердиться, що загиблий не мав інших родичів згідно п. п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «Альфа-Гарант» погодиться з вищезазначеними вимогами батьків загиблого, щодо відшкодування моральної шкоди по 40200,00 грн. для ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також визнають витрати на поховання у розмірі 3563,00 грн. Однак, зауважує, що позивачами не було надано суду довідку про склад сім`ї загиблого, а судом першої інстанції не було встановлено коло осіб, передбачених ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, тому вважає ухвалене рішення, щодо задоволення таких вимог позивачів - незаконним та необґрунтованим.

Пояснює, що позивач ОСОБА_11 повністю проігнорувала приписи Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чим позбавила Товариство можливості оцінити розмір шкоди, з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також - здійснити та провести належний розрахунок страхового відшкодування. Про те, що мало місце таке ДТП, і що ТДВ СК «Альфа-Гарант» є страховиком одного з учасників ДТП,

останнє дізналося лише - отримавши цивільні позови в рамках цієї кримінальної справи, а саме 25.07.2023 року. 27.07.2023 року ТДБ СК «Альфа-Гарант» звернулося листом № 12/3374 до ОСОБА_11 з проханням зв`язатися з призначеним Страховиком експертом, зазначено його номер телефону, для можливості проведення огляду її пошкодженого ТЗ, однак такої можливості позивач не надав Товариству, тому огляд транспортного засобу не проведений.

Крім цього, вказує, що звіт № 58/07-23, про оцінку вартості збитків, заподіяних транспортному засобу «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 , наданий ОСОБА_13 не може бути належним та достатнім доказом, адже виконаний експертом, який не попереджений про кримінальну відповідальність, а відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судовим експертом, який попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

На думку апелянта, судом першої інстанції в частині задоволення цивільного позову неповно з`ясовано ті обставини які мають значення для справи та визнано встановленими ті обставини які є не доведеними не досліджено всіх обставин справи, які мають значення для вирішення справи по суті, проігноровано норми ст. 22, ст. 27, ст. 33, ст. 35, ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілі пояснюють, що 17.07.2023 року ОСОБА_8 звертався до ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою щодо відшкодування понесених витрат на поховання загиблого ОСОБА_8 , який загинув в ДТП 23.05.2023 року ( це підтверджується листом ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» від 27.07.2023 року). 07.08.2023 року ОСОБА_8 рекомендованим листом направлено на адресу ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» два договори - замовлення на організацію та проведення поховання (квитанція додається). Зауважують, що в матеріалах справи містяться всі необхідні та достатні документи, що підтверджують витрати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на поховання загиблого ОСОБА_8 .

Щодо зауважень апелянта стосовно не підтвердження їх родинних зв`язків з загиблим ОСОБА_8 , акцентують увагу, що матеріалах кримінальної справи містяться документи, що підтверджують їх родинні зв`язки з загиблим ОСОБА_8 . ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є рідними братами і їх батьками є ОСОБА_10 ( мати) та ОСОБА_9 ( батько).

Вважають, що вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 01.05.2024 року ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, в ньому наведені належні 1 достатні мотиви та підстави його ухвалення. Під час розгляду справи судом були в повному обсязі дослідженні всі необхідні докази по справі і дана об`єктивна оцінка.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_6 23 травня 2023 року приблизно о 17.14 год., у вечірній (світлий) час доби, за відсутності опадів, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 413 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по сухій, чистій проїжджій частині автодороги М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", що має три смуги (дві смуги в напрямку м. Миколаєва та одну смугу в напрямку до міста Одеса), призначені для руху в обох напрямках (головні смуги для руху розділені лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а швидкісно-перехідна смуга руху - лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 розділу 34 ПДР України), в напрямку від м. Миколаєва до м. Одеса, в межах села Щасливе Миколаївського району Миколаївської області, зі швидкістю не менше ніж 60-70 км/год., в межах своєї смуги руху.

У цей час попереду водія ОСОБА_6 у попутному з ним напрямку рухався невстановлений вантажний автомобіль у з`єднанні з напівпричепом (типу зерновоз), в межах своєї смуги руху.

При наближенні до 91 км. вказаної автодороги водій невстановленого вантажного автомобіля почав застосовувати робоче гальмування, а водій ОСОБА_6 , у свою чергу, грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3б, 10.1, 13.1 та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, а саме: будучи зобов"язанним знати й неухильно використовувати вимоги Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, залежно від обраної швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого, намагаючись уникнути попутного зіткнення із задньою частиною напівпричепа, що перебував у з"єднанні з вищевказаним невстановленим вантажним автомобілем, всупереч вимогам вказаної вище дорожньої розмітки ПДР України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався йому назустріч, в межах своєї смуги руху. Унаслідок вказаної ДТП пасажир автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3"б", 10.1, 13.1 та дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку із наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Щодо вирішення питання про цивільні позови суд зауважив, що розмір шкоди, завданої власнику автомобіля, визначений на підставі виконаного суб`єктом оціночної діяльності звіту про оцінку (т.1, а.с.91-106), а також розмір завданої цивільним позивачам моральної шкоди цивільним відповідачем ТДВ СК "Альфа-Гарант" не спростовано, власних розрахунків не надано, а тому суд погодився з наведеними цивільним позивачем ОСОБА_11 розрахунками завданої матеріальної шкоди та наведеними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розмірами завданої моральної шкоди. Розмір та обґрунтованість витрат на поховання, здійснених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , вбачався з відповідних квитанцій та рахунків (т.1, а.с.63, 118). Передбачених ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) судом не встановлено.

На підставі ст.12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Вважав, що розмір шкоди, що підлягає стягненню з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_11 , визначається з урахуванням суми франшизи, тобто 154328,64 грн. - 2600,00 грн. = 151728,64 грн.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, є вірною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Доводи апелянта про невірне вирішення судом першої інстанції цивільних позовів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що пред`явлені у даному кримінальному провадженні цивільні позови до ТДВ СК «Альфа-Гарант» вирішені судом першої інстанції за правилами, встановленими в Главі 9 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав такого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов до обвинуваченого та Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення заподіяних кримінальним правопорушенням майнової шкоди та моральної шкоди, просив стягнути на свою користь з ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" матеріальну шкоду унаслідок витрат на поховання рідного брата, ОСОБА_8 , загиблого внаслідок ДТП, у розмірі 20370,00 грн., з обвинуваченого ОСОБА_6 - матеріальну шкоду на суму витрат на поминальні обіди в сумі 29280,00 грн. та моральну шкоду на суму 300 000,00 грн.

Потерпілий ОСОБА_9 звернувся з цивільним позовом до обвинуваченого та Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди унаслідок смерті сина, у тому числі з ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" - 40200,00 грн., що становить шість мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку, відповідно до п.27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та з обвинуваченого - 300000,00 грн.

Потерпіла ОСОБА_10 звернулась із цивільним позовом до обвинуваченого та Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди унаслідок смерті сина, у тому числі з ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" - 40200,00 грн., що становить шість мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку, відповідно до п.27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та з обвинуваченого - 300000,00 грн., а також про стягнення з ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" матеріальної шкоди у сумі 3563,00 грн., що полягає у витратах на поховання ОСОБА_8 .

ОСОБА_11 заявила цивільний позов до обвинуваченого та Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (т.1, а.с.89) автомобіля "Мitsubishi Lancer", реєстраційний номер НОМЕР_3 , у тому числі просила стягнути з ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" майнову шкоду у сумі 154328,64 грн., що становить різницю між ринковою вартістю автомобіля та ринковою вартістю автомобіля у пошкодженому стані, та з обвинуваченого - моральну шкоду у сумі 10000,00 грн.

Цивільний відповідач ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" цивільні позови не визнав, просив у задоволенні заявлених до нього вимог відмовити, посилаючись на їх передчасність у зв`язку з тим, що позивачі усупереч вимогам п.35.1 ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до ТДВ СК "АЛЬФА-ГАРАНТ" як до страховика не звертались з заявами про отримання страхового відшкодування.

Натомість в матеріалах справи містяться позовні заяви від потерпілих датовані 17.07.2023р. (Т.1 а.с.53-120), про відшкодування майнової та моральної шкоди направлені на адресу ТОВ СК «Альфа-Гарант».

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, на підставі полісу № 210106419 (т.1, а.с.150) ТДВ СК "Альфа-Гарант" як страховиком та ОСОБА_15 як страхувальником укладено електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діє з 19 липня 2022 року по 18 липня 2023 року включно, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Mercedes-Benz 413 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 320000 грн., за шкоду, заподіяну майну, - 160000 грн., розмір франшизи - 2600 грн.

Передбачених ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) судом першої інстанції не встановлено.

На підставі ст.12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Як вказано у вироку, розмір шкоди, завданої власнику автомобіля, визначений на підставі виконаного суб`єктом оціночної діяльності звіту про оцінку (т.1, а.с.91-106), а також розмір завданої цивільним позивачам моральної шкоди цивільним відповідачем ТДВ СК "Альфа-Гарант" не спростовано, власних розрахунків не надано, а тому суд першої інстанції вірно погодився з наведеними цивільним позивачем ОСОБА_11 розрахунками завданої матеріальної шкоди.

У зв`язку з викладеним розмір шкоди, що підлягає стягненню з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_11 , визначається з урахуванням суми франшизи, тобто 154328,64 грн. - 2600,00 грн. = 151728,64 грн.

Крім того, на підставі п.п.27.3, 27.4 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Розмір та обґрунтованість витрат на поховання, здійснених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , вбачається з відповідних квитанцій та рахунків (т.1, а.с.63, 118).

Не заслуговують на увагу зауваження апелянта стосовно не підтвердження родинних зв`язків потерпілих з загиблим ОСОБА_8 , оскільки матеріали кримінального провадження містять документи, що підтверджують їх родинні зв`язки з загиблим ОСОБА_8 . ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є рідними братами і їх батьками є ОСОБА_10 (мати) та ОСОБА_9 (батько). (Т.1 а.с.60, 61,62,72,114)

Також є неприйнятними доводи апелянта про те, що у суду першої інстанції не було підстав для стягнення на користь потерпілих матеріальної і моральної шкоди з ТДВ СК "Альфа-Гарант", оскільки жоден з позивачів не звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування.

У Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином, цивільні позивачі, звернувшись до суду з позовами про стягнення зі страхової компанії завданої шкоди, реалізували своє право на звернення за одержанням страхового відшкодування.

Отже, суд першої інстанції, належним чином дослідивши надані потерпілими документи, встановив, що шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням є обґрунтованою та підтверджена документально, а тому постановив стягнути з ТОВ СК «Альфа-Гарант» встановлені судом суми майнової та моральної шкоди на користь потерпілих.

Рішення суду в частині вирішення цивільного позову прийнято з дотриманням положень статей 128, 129 КПК України та статей 1167, 1194 ЦК України. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, у ньому наведено підстави для задоволення цивільного позову.

За таких підстав, апеляційний суд погодився з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих з ТОВ СК «Альфа-Гарант» коштів на відшкодування моральної та майнової шкоди потерпілим.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування та зміни ухваленого у справі судового рішення в частині цивільного позову, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. А тому у задоволенні апеляційної скарги представника ТДВ СК "Альфа-Гарант" слід відмовити.

Керуючись ст.376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 1 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді