ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1302/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представник цивільного

позивача - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 00002963 від 22.08.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 00002963 від 22.08.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що цивільний позивач може звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна виключно з метою забезпечення цивільного позову, проте таку мету заявник у клопотанні не зазначив, мотивуючи клопотання виключно необхідністю збереження вказаного транспортного засобу як речового доказу, недопущення вчинення дій, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України.

З викладених у клопотанні обставин вбачається, що користування та відчуження автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 здійснювались на підставі довіреності, виданої ОСОБА_8 , тобто на законній підставі, отже казати, що автомобіль вибув з володіння, а потім і з власності ОСОБА_8 незаконно не можна. Доказів зворотного заявником не надано, копія довіреності до клопотання не долучена

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, яким клопотання про накладення арешту задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

На час проведення досудового розслідування транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Вказує, що судом норми КПК не враховані, належним чином сторони кримінального провадження не повідомлені, не була з`ясована думка прокурора та слідчого щодо поданого клопотання, що в свою чергу потягло винесення незаконного та необгрунтованого рішення.

Судом не враховано те, що транспортний засіб, на який необхідно накласти арешт, знаходиться у власності, володінні, розпорядженні та користуванні осіб без законних на те підстав, захоплений ними протиправно, а також на те, що вони в будь-який момент можуть приховати, пошкодити, знищити, перетворити або передати майно, що зашкодить проведенню об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження та встановленню істини у справі, вважаю, що існує необхідність накладення заборони користування та розпорядження майном зазначеного транспортного засобу.

Крім того, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки та у даному випадку зазначений транспортний засіб знаходиться у інших осіб в той час, як шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та накласти арешт на транспортний засіб, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області (далі Управління) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00002963 від 22.08.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб.

Своє клопотання обгрунтовував тим, що ОСОБА_9 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , діючи на підставі виданої останнім на ім`я ОСОБА_9 довіреності на легковий автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. НОМЕР_1 , всупереч волі ОСОБА_8 , продав зазначений автомобіль іншій особі та незаконно привласнив грошові кошти, отримані від продажу, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди.

Вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні. У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 відмовляється повертати автомобіль ОСОБА_8 чи відшкодувати завдану шкоду, заявником в інтересах ОСОБА_8 подано цивільний позов у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Також, згідно ч. 2 ст. 170 арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів вбачається, що представник цивільного позивача наполягає як в своєму клопотанні, так і в апеляційній скарзі на тому, що транспортний засіб є речовим доказом, а отже належить накласти на нього арешт, як захід забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такої позиції апелянта, оскільки з огляду на зазначені вище норми закону, цивільний позивач та його представник можуть звернутись з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Проте адвокат ОСОБА_7 посилається саме на необхідність збереження транспортного засобу як речового доказу.

При цьому, зазначає, що користування та відчуження автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 здійснювались на підставі довіреності, виданої ОСОБА_8 , тобто на законній підставі, отже на цьому етапі кримінального провадження стверджувати, що автомобіль вибув з володіння, а потім і з власності ОСОБА_8 незаконно не можна.

Таких доказів ОСОБА_7 не надано, як слідчому судді так і апеляційному суду.

Більш того, з поданого клопотання вбачається, що продаж автомобіля відбувся, а гроші від продажу вищезазначеного автомобіля не повернуто ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 привласнив собі гроші від продажу автомобіля, чим ОСОБА_8 було заподіяно шкоду.

Вказане свідчить про можливе вчинення шахрайських дій та відповідне заволодіння коштів, що і є предметом досудового розслідування.

Крім того в клопотанні зазначено, що автомобіль знаходиться у володінні/користуванні третьої особи, яка набула таке право законно і об`єктивно накладення арешту на транспортний засіб може порушити права добросовісного набувача.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає підстав для скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах цивільного позивача ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 00002963 від 22.08.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді