ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4700/24 Провадження 1-кп/636/1004/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000008 від 03.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.114-2, ч.2,3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.114-2, ч.2,3 ст. 436-2 КК України.

Стосовно обвинуваченої ухвалою слідчого судді від 28.03.2024 застосовано, а в подальшому ухвалою від 26.06.2024, 19.07.2024 та 12.08.2024 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27), який спливає 10.10.2024.

Прокурором 02.10.2024 до суду подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , із посиланням на ті обставини, що на теперішній час повідомлена обвинуваченій підозра є обґрунтованою, крім того ризики, наведені в п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи не дозволять забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказував, що зазначені в клопотанні ризики жодним чином не підтверджені, вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати стосовно ОСОБА_6 інший, не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, повідомила, що в умовах слідчого ізолятора ї їстан здоров`я продовжує погіршуватись, їй потрібні обстеження у профільних лікарів. Також наполягала на тому, що не має ані наміру, ані можливості залишати територію України, щось приховувати чи знищувати або впливати на свідків. Просила суд змінити обраний стосовно неї запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченої, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, в зв`язку із чим суд погоджується із твердженням сторони обвинувачення про те, що з урахуванням міри покарання, що може бути призначена обвинуваченій у разі визнання її винною, остання, перебуваючи на волі, дійсно може спробувати переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та попередити вчинення нею злочинів в подальшому. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченою. Тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які продовжують існувати та не зменшились на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у злочинах, у вчиненні яких вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченої; наявність у неї певних соціальних зв`язків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, суд відмічає, що ризиком можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачена з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_5 хоча і не судима раніше в силу 89 КК України, має постійне місце проживання, однак обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких злочинів, тому є достатні підстави вважати, що вона з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Разом із тим, з урахуванням стадії кримінального процесу, суд вкотре наголошує, що ризик того, що за умови обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачена матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на теперішній час суттєво зменшився, якщо не перестав існувати взагалі, оскільки досудове слідство у справі завершено, стороною обвинувачення зібрано та у встановлений законом спосіб зафіксовано всі докази у справі, отже твердження прокурора про існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України суд вважає необгрунтованими.

Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченої кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом реалізації ризиків, визначених у п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 на більш м`який.

Існування вказаних ризиків вже було предметом дослідження слідчим суддею, яким прийняте рішення про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу; відомості про скасування ухвали від 28.03.2024 через її незаконність або необґрунтованість, до суду не надано.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, стан здоров`я обвинуваченої не перешкоджає її утриманню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати її належну поведінку, тому наявна необхідність у збереженні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Відтак, відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного та тієї обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких злочинів, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, на теперішній час ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченій, не зменшились, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого їй обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 174, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів, а саме до 30 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_5 у той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1