Провадження № 1-кс/344/6555/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , представників УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою на бездіяльність щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 02.08.2024 року до УСБУ в Івано-Франківській області.

Вимоги скарги мотивувала тим, що нею на адресу Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області подано заяву про кримінальне правопорушення за ч.ч.1,3 ст. 206, ст. ст. 111, 111-1 КК України, а саме про погрози скаржниці та її чоловікові, який на даний час проходить службу в Збройних Силах України з боку громадянки ОСОБА_7 щодо здійснення нею господарської діяльності, а також погрози життю і здоров`ю в зв`язку зі здійсненням заявницею волонтерської діяльності для допомоги ЗСУ та з приводу військової служби її чоловіка, однак органом досудового розслідування відомості до ЄРДР не внесено.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Додатково зазначив, що з наявної у нього інформації родичі громадянки ОСОБА_7 проживають в російській федерації, що свідчить про її діяльність проти України.

Представники Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області в судовому засіданні проти вимог скарги заперечили, посилаючись на те, що в поданій до УСБУ в Івано-Франківській області заяві заявницею не наведено достатніх даних, що могли б свідчити провчинення кримінальних правопорушень, у звязку з чим просили відмовити в задоволенні скарги.

Проаналізувавши зміст скарги та надані документи, пяснення учасників провадження, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що 02.08.2024 року ОСОБА_6 звернулася на адресу УСБУ в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.ч.1,3 ст. 206, ст. ст. 111, 111-1 КК України, в якій посилалася на те, що з 2020 року гр. ОСОБА_7 регулярно та систематично погрожує ОСОБА_6 та її родині у зв`язку із здійсненням нею підприємницької діяльності (погрожує заявниці, її родині, офіційно найманим працівникам та контрагентам розправою, знищенням майна, перешкоджає проїзду транспорту на приватну територію, де здійснюється господарська діяльність, неодноразово здійснювала спробу проникнення на приватну територію та приміщення заявниці); подає до Бурштинської міської ради письмові звернення одного й того ж змісту, що створює відповідним посадовим особам підстави для неправомірного тиску на заявницю. Крім того, посилалася на те, що в судових засіданнях Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 публічно у присутності великої кількості сторонніх осіб висловила заявниці та її чоловіку, який з 2022 року проходить службу у ЗСУ, у зневажливому тоні погрози завдання шкоди їх життю і здоров`ю у зв`язку з тим, що заявниця здійснює волонтерську діяльність для допомоги ЗСУ, а її чоловік воює. У зв`язку з цим просила внести відповідні відомості до ЄРДР.

Як зазначено представниками УСБУ в Івано-Франківській області, станом на даний час відомості за вищевказаною заявою ОСОБА_6 до ЄРДР не внесено.

На думку ОСОБА_6 , не внісши зазначені нею в заяві про злочин відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочавши розслідування, орган досудового розслідування порушив вимоги КПК України, допустивши бездіяльність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5 статті 214 КПК України).

Вказані положення статті 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Склад кримінального правопорушення це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Отже, системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а не із повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Слічий суддя звертає увагу на те, що обставини, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, повинні бути такими, що свідчать про наявність вчиненого кримінального правопорушення, містять посилання на певні ознаки кримінального правопорушення та дають можливість встановити його попередню кваліфікацію.

Зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя враховує, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Дійсно, повноваження особи, яка вносить відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, проведення перевірки обставин, оскільки вони здійснюються в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проте, відповідна уповноважена особа, ознайомившись зі змістом заяви чи повідомлення, має встановити обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, які вносяться до реєстру.

В межах оскарження такої бездіяльності слідчий суддя повинен перевірити не тільки факти звернення до органу досудового розслідування, отримання цим органом відповідної заяви та вчинення бездіяльності, а також з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач чи прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав. Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) наголосив: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають заяви чи повідомлення, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Дані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження № 51-4229км20).

Зі змісту поданої до правоохоронного органу заяви ОСОБА_6 від 02.08.2024 року слідчим суддею встановлено, що фактично заявник покликається на погрози їй та її чоловіку з боку громадянки ОСОБА_7 , пов`язані зі здійсненням заявницею господарської діяльності, волонтерської діяльності та службою чоловіка заявниці в ЗСУ.

Однак, до поданої правоохоронному органу заяві від 02.08.2024 року заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували викладені у даній заяві факти (зокрема, відповідного аудіозапису судового засідання, в якому, зі слів заявниці, лунали погрози).

На запитання слідчого судді в судовому засіданні щодо причин ненадання такого відеодиску, представник заявниці зазначив, що вважає, що будь-які документи вони повинні подавати після внесення відомостей про кримінальне правопррушення до ЄРДР.

Стаття 111 КК України, за якою ОСОБА_6 у своїй заяві про злочин кваліфікує дії відповідної особи встановлює кримінальну відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України (частина 1).

Частина 2 вказаної статті встановлює відповідальність за державну зраду, вчинену в умовах воєнного стану

Статтею 111-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за колабораційну діяльність, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України або публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та/або окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України (частина 1).

В поданій заяві про злочин заявниця також посилається на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.206 КК України, якими встановлено відповідальність за:

протидію законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога припинити займатися господарською діяльністю чи обмежити її, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання (невиконання) якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їхнього майна або захоплення цілісного майнового комплексу, його частини, будівель, споруд, земельної ділянки, об`єктів будівництва, інших об`єктів та незаконне припинення або обмеження діяльності на цих об`єктах та обмеження доступу до них за відсутності ознак вимагання (частина 1),

протидію законній господарській діяльності, вчинена організованою групою, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднана з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або така, що заподіяла велику шкоду чи спричинила інші тяжкі наслідки (частина 3).

Обставин, які б свідчили та підтверджували існування ознак та складу вищевказаних кримінальних правопорушень у діях вказаної в заяві особи, тобто саме державної зради, колабораційної діяльності, перешкоджання законній господарській діяльності, ОСОБА_6 у заяві від 02.08.224 року не наведено.

До заяви ОСОБА_6 від 02.08.224 року про вчинення кримінального правопорушення також не додано документів, які підтверджують факт здійснення нею підприємницької діяльності (реєстрації фізичної особи підприємця, тощо), факт волонтерської діяльності (за об`єктивної можливості та наявності), а також документи про проходження чоловіком заявниці служби в ЗСУ.

Відсутність вказаних документів унеможливлює перевірку доводів заяви на предмет існування ознак та складу відповідного кримінального правопорушення (як тих, за якими заявниця кваліфікує дії відповідної особи у своїй заяві про злочин, так і складу будь-якого іншого кримінального правопорушення).

Щодо висловлених в судовому засіданні пояснень представника ОСОБА_6 про факт наявності у громадянки ОСОБА_7 родичів, які проживають в російській федерації, що, на думку представника заявниці, свідчить про протиправну діяльність ОСОБА_7 проти України, слідчий суддя зауважує, що у своїй заяві до УСБУ в Івано-Франківській області про кримінальне правопорушення заявниця на такі обставини (наявність родичів в рф) не посилалася, і саме по собі проживання родичів в рф не є достатньою підставою для внесення відомостей до ЄРДР за ст. ст. 111, 111-1 КК України.

Відтак, твердження заявниці про вчинення кримінального правопорушення без наведення чи надання відповідних підтверджуючих документів на даний час не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення, і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 .

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 13.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1