справа № 401/3102/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
захисника, адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Донецьку, українця, громадянина України, має середню освіту, одруженого, тимчасово не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не має, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, за таких обставин.
Так, 07 липня 2023 року ОСОБА_5 був зупинений працівниками СРПП ВПД №2 ГУНП в Черкаській області за підозрою у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП та передано матеріали до Чигиринського районного суду Черкаської області, яким 18 серпня 2023 року ОСОБА_5 було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
У березні 2024 року, ОСОБА_5 перебував за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на придбання та подальше використання підробленого офіційного документа - посвідчення водія, з метою його подальшого використання, а саме керування автомобілем.
Діючи згідно свого протиправного умислу ОСОБА_5 достовірно знаючи, що посвідчення водія видається державним органом у чітко встановленому законом порядку, переслідуючи мету пособництва у виготовленні підробленого офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, а саме посвідчення про право керування транспортним засобом за допомогою інтернет мережі «Телеграм» встановив зв`язок з невстановленою під час досудового розслідування особою.
Таким чином, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що він отримав посвідчення водія всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, що передбачений Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», залишив дане посвідчення в себе та почав його використовувати для підтвердження права керувати транспортними засобами певної категорії.
24 червня 2024 року приблизно о 08 годині 30 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , здійснюючи керування транспортним засобом марки VOLKSWAGEN LT 35, державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та рухаючись по вулиці Дружби, міста Світловодськ, Олександрійського району Кіровоградської області, допустив порушенням правил дорожнього руху, передбачені п.31.1, а саме не технічний стан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандарів та ч. 1 ст. 121, а саме експлуатація водіями транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені або підроблені.
З огляду на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_5 був зупинений поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та притягнутий на місці до адміністративної відповідальності, шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.121 КУпАП.
Окрім цього, поліцейськими СРПП ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, у відповідності до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліції України» було висунуто законну вимогу ОСОБА_5 пред`явити посвідчення водія, яке надає право на керування транспортним засобом.
У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, а саме посвідчення водія, придбаного ним через месенджер «Телеграм» в березні місяці 2024 року.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, на законну вимогу співробітників поліції, зумовлену необхідністю установлення особи і перевірки правомірності керування водієм транспортним засобом, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, надав поліцейському сектору реагування патрульної поліції для огляду завідомо підроблене посвідчення водія з наступними реквізитами: серія НОМЕР_3 , ім`я ОСОБА_5 , дата народження 27.05.1992, категорії В, С тобто умисно протиправно використав завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку експерта від 26 червня 2024 року № СЕ-19/112-24/8587-ДД, складеного за наслідками проведення судово-технічної експертизи документів, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , не відповідає зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України за способом друку та відсутністю елементів захисту.
Згідно з даними ЄДР МВС України національної автоматизованої інформаційної системи посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 не видавалося.
Дії ОСОБА_5 органом обвинувачення кваліфіковано вірно за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
24 жовтня 2024 року між прокурором Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника, адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно угоди ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України за обставин викладених в обвинувальному акті.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди судом ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити укладену між ними угоду на вказаних в ній умовах.
Угода містить наслідки її укладення та невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених группою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В угоді передбачені обов`язки, покладені на обвинуваченого, строки та порядок їх виконання, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, який згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1- 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений та його захисник, а також прокурор у судовому засіданні просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Пом`якшуючими покарання обставинами слід визнати щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Процесуальні витрати слід покласти на засудженого.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 24 жовтня 2024 року між прокурором Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника, адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.4 ст.358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 3029 (три тисячі дванадцять дев`ять) гривень.
Речові доказиу кримінальному провадженні: Бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , який відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів не перебуває в офіційному обігу на території України за способами друку та відсутністю елементів захисту, який поміщений до спеціалізованого пакету «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА»№5627758, та Оптичний диск з файлами відеозаписів з нагрудного портативного пристрою відеофіксації працівників СРПП ВП №1(м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 24 червня 2024 року з місця події за адресою: АДРЕСА_3 , - залишити при матеріалах справи.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом