В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1253/24

Провадження № 1-кп/348/290/24

30 липня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501, яке надійшло з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіка Грузія, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, одруженої, яка має на утриманні трьох дітей, тимчасово не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

встановив:

11 грудня 2023 року приблизно о 08.15, у світлу пору доби, суху погоду, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась ділянкою автодороги О-090802 сполученням Яблунів-Делятин, по вул. Незалежності в с. Заріччя Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку с.Яблунів. У цей час, попереду, назустріч руху транспортного засобу, по краю проїзної частини та узбіччі рухалися пішоходи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , рухаючись прямою ділянкою дороги, не врахувала дорожню обстановку та стан транспортоного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявила неуважність, своєчасно не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинила наїзд на пішоходів. Так, ОСОБА_3 порушила вимоги п. 1.5, 1.10, 2.3 (б, д), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток основи та склепіння черепа, забою головного мозку з крововиливом під м`яку мозкову оболонку та забою м`яких тканин обличчя у вигляді синця та набряку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Такими діями, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

В ході судового розгляду ОСОБА_3 вину визнала, пояснила, що шкодує. Повідомила, що її водійський стаж становив один з половиною рік на момент вчинення ДТП. Обвинувачена їздить акуратно, швидкісний режим не порушує. До цього не була учасником ДТП. 11.12.2023 приблизно о 8.20 обвинувачена відвезла дітей до школи і поверталася додому. Вказана ділянка дороги їй є відомою, оскільки обвинувачена кожного дня возила до школи дітей. На цій ділянці дороги обвинувачена час від часу бачила потерпілу, яка завжди йде по дорозі. Неодноразово змушена була її об`їздити. На цій ділянці дороги є два повороти. Обвинувачена їхала першою у колоні транспортних засобів. Всі їхали повільно, швидкість транспортного засобу обвинуваченої була приблизно 30 км/год. Коли обвинувачена виїздила з-за повороту, її почало сліпити сонце. Потерпіла йшла по дорозі і через засліплення обвинувачена її не бачила. Не знає як слід було вчинити у цій ситуації, можливо слід було повністю зупинитися, однак обвинувачена цього не зробила. Обвинувачена відчула, що відбулося зіткнення, зупинила авто і побачила, що збила пішоходів. Після ДТП обвинувачена компенсувала витрати на лікування потерпілої у медичному закладі у розмірі приблизно 8000,00 гривень, а також вчасно повідомила про ДТП у страхову компанію. Від отримання страхової виплати потерпіла відмовилася.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала такі показання. 11.12.2023 приблизно о 08.00 - 09.00 годині, вона йшла із своїм внуком, якого вела за руку. Погода була сонячна, узбіччя було присипане снігом. Внук йшов з правої сторонни від потерпілої, ближче до тротуару, а потерпіла - ближче до дороги. Потерпіла рухулася по асфальтованому покритті, а її внук - фосою. На тій ділянці дороги нема крутих поворотів, ділянка дороги є рівною. Автомобіль потерпіла не помітила, хоча йшла лицем до напрямку руху автомобіля. Моменту зіткнення не пам`ятає. Всі витрати на лікування у медичному закладі обвинувачена відшкодувала. Від відшкодування, запропонованого представником страхової компанії потерпіла відмовилась.

Згідно з рапортом про повідомлення на лінію 102, 11.12.2023 о 08.40 годині обвинувачена повідомила про вчинення ДТП.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.12.2023 (огляд розпочато о 09.10 год. та закінчено об 11.10 год.) було проведено огляд ділянки автодороги О-090802 сполученням Яблунів-Делятин, а саме: АДРЕСА_1 у ході огляду місця події було складено схему та здійснено фотофіксацію. У вказаних документах зафіксовано дорожню обстановку на місці події та сліди злочину, зокрема: встановлено, що ділянка дороги на якій відбулося ДТП має заокруглення, дорожнє покриття не було засніженим, узбіччя було засніженим; зафіксовано місце розташування транспортного засобу після вчинення ДТП, місце розташування уламків пластмаси та скла, слідів осипу. Також слід зазначити, що на вказаній ділянці дороги є місце для проходу пішоходів, після нього знаходиться фоса, потім узбіччя і дорожнє покриття. Ширина засніження справа 0,9 м. На долучених фотографіях видно, що сонце світило яскраво в напрямку руху транспортного засобу обвинуваченої.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-23/14728-ІТ від 26.01.2024, на момент експертного огляду та дослідження гальмівна система та рульове керування автомобіля марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у справному стані, несправностей не виявлено.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-23/14726-ІТ від 24.01.2024, наїзд автомобілем марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішоходів відбувся у місці, яке у повздовжньому напрямку дещо передує початку ділянки осипу лакофарбового покриття та пластмаси загальними розмірами 8,8 х 2,3 м, у поперечному - встановити місце наїзду експертим шляхом не вдалося у зв`язку з недостатньою кількістю слідової інформації.

Відповідно до висновку експерта №76 від 13.03.2024, у ОСОБА_5 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому основи та склепіння черепа, забою головного мозку з крововиливом під м`яку мозкову оболонку та забою м`яких тканин обличчя у вигляді синця та набряку. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, можуть за давністю бути завданими 11.12.2023 і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Відповдіно до висновку експерта №142 від 22.05.2024, у ОСОБА_6 , 2018 року народження, виявлено забій м`яких тканин правої половини обличчя у вигляді садна та набряку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, за часом завдання може відповідати 11.12.2023 та утворився внаслідок дії тупого твердого предмету.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2024, який був проведений за участі потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , законного представника малолітнього свідка ОСОБА_7 , а також у присутності двох понятих, у ході проведення слідчої дії потерпіла пояснила та показала на місцевості, де саме відбулося зіткнення на ділянці дороги. Зазначила, що вона вела дитину за праву руку, це також підтвердив і малолітній свідок. При цьому було встановлено, що потерпіла йшла по краю дороги, а дитина по узбіччі. Відповідно до схеми складеної у ході проведення слідчої дії встановлено місце здійснення наїзду.

Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності є достатніми для доведення вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин викладених у обвинувальному акті поза розумним сумнівом.

У ході судового розгляду були досліджені такі документи щодо особи обвинуваченої: копія паспорта громадянина України та копія її РНОКПП; вимога щодо відсутності судимостей; довідки про неперебування на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра; копія посвідчення водія, виданого обвинуваченій 24.08.2022, категорія В; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якої обвинувачена є власником автомобіля марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; довідку про реєстрацію місця проживання; характеристику з місця проживання, відповідно до якої обвинувачену характеризують позитивно, до складу її сім`ї входить чоловік та троє дітей: НОМЕР_2 , 2010 та 2012 року народження; копії свідоцтв про народження дітей; копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину, доведена повністю і її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, а також роз`яснення, що містяться в п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, які суд визнав доведеними, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її вік, сімейний стан, майновий стан, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченою злочину повторно низька, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб низький, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства. Крім того, уповноважений орган з питань пробації пропонує, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, окрім обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, додатково покласти на обвинувачену обов`язки відповідно до ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Така позиція органу пробації відповідає матеріалам кримінального провадження. Доказів на її спростування суду не надано. Враховуючи це суд бере до уваги при призначенні покарання інформацію, яка характеризує особу обвинуваченої, наведену у висновку органу пробації, оскільки враховуючи характер вчиненого злочину, обставини за яких його було вчинено, добровільне відшкодування обвинуваченою витрати на лікування потерпілої та дані про особу обвинуваченої, у досудовій доповіді наведено належну оцінку ризиків.

При призначенні покарання обвинуваченій слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми Кримінального кодексу України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винною у вчиненні інкримінованого їй злочину та призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України. Крім цього, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та обставини за яких його було вчинено (зокрема обвинувачена рухалася у населеному пункті зі швидкістю нижчою ніж максимально дозволена, потерпіла рухалася дорожнім покриттям за наявності місця для проходу пішоходів, через погодні умови обвинувачена не помітила небезпеки для руху, хоча мала можливість заздалегідь побачити потерпілу та уникнути зіткнення), а також дані про особу обвинуваченої, суд доходить виснвоку, що позиція обвинуваченої щодо відсутності підстав для призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обгрунтованою.

На підставі ст.75 КК України обвинувачену слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, оскільки відповідно до характеристики її особи, оцінки ризиків вчинення нею злочину повторно та її небезпеки для суспільства, її виправлення можливе без відбування покарання в умовах ізоляції. При цьому покласти на обвинувачену основні обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України та додатковий обов`язок, передбачений ч.3 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2023, на автомобіль марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід скасувати, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, слід вирішити питання про долю речових доказів, а саме: автомобіль марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід повернути обвинуваченій; уламки пластмаси - слід знищити; медичну карту стаціонарного хворого НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 слід повернути у КНП "Надвірнянська ЦРЛ".

Витрати на залучення експерта обвинуваченої відшкодовані у повному обсязі.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на неї такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2023 - скасувати.

Речові докази:

автомобіль марки Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_3 ;

уламки пластмаси - знищити;

медичну карту стаціонарного хворого НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 - повернути КНП "Надвірнянська ЦРЛ".

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1