Житомирський апеляційний суд
Справа №284/78/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/763/24
Категорія ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (дистанційно),

представника потерпілої ОСОБА_10 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000318 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Народицького районного суду Житомирської області від 02 липня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-07 квітня 2011 року Народицьким районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі, в силу ст.104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на 1 рік;

-20 жовтня 2011 року Народицьким районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

-07 травня 2015 року Народицьким районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, із застосуванням ст.69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на 1 рік;

-27 лютого 2018 року Народицьким районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 30 березня 2018 року Народицьким районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Вважає вирок суду незаконим та необгрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано покази обвинуваченого про те, що він захищався від неправомірних дій потерпілого, тобто діяв в стані необхідної оборони, а тому його дії слід кваліфікувати, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

15.08.2024 року на електронну адресу Житомирського апеляційного суду від прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_11 надійшло заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Народицького районного суду Житомирської області від 02 липня 2024 року, в якому прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вироком Народицького районного суду Житомирської області від 01 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з 19 грудня 2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення 06 грудня 2022 року за 1 день позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його утримання під цілодобовим домашнім арештом тривалістю 12 діб у період з 07.12.2022 до 18.12.2022 включно, із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, тобто 4 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою до 30 серпня 2024 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 23 080 (двадцять три тисячі вісімдесят) гривень матеріальної шкоди та 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 05 грудня 2022 року близько 23 години ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебував у житловому будинку, що належить останньому, та розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час спільного вживання в одній з кімнат будинку алкогольних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 виник конфлікт, для владнання якого вони вийшли в іншу кімнату, що використовувалась власником, як кухня, де продовжили словесну суперечку. В подальшому ОСОБА_14 взяв з поверхні столу кухонного ножа та продемонстрував його ОСОБА_8 , у якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх можливі наслідки, з поверхні столу взяв скляну порожню банку, ємністю 3 л, та наніс нею один удар у верхню частину голови ОСОБА_14 , від чого останній впав на підлогу, де знаходились інші скляні банки, та випустив на підлогу кухонний ніж, що до того тримав у руці.

В продовження своїх протиправних дій ОСОБА_8 рукою підібрав з підлоги кухонний ніж, наблизився до ОСОБА_14 , який лежав на підлозі і не вчиняв активних дій, та, діючи умисно, клинком ножа наніс потерпілому численні удари зі значною силою прикладання в праву руку і в місця розташування життєво-важливих органів, а саме: верхньої частини голови, задньої поверхні грудної клітини та заднього краю лівої трапецевидної ділянки лівої половини грудної клітини.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_14 тілесні ушкодження, що спричинили настання смерті останнього, у вигляді проникаючої колото-різаної рани заднього краю лівої трапецевидної ділянки лівої половини грудної клітки, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, стінки верхньодольового бронха й стінки гілки легеневої артерії, яка ускладнилась внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину.

Також ОСОБА_8 своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді садна в правій скроневій ділянці волосяної частини голови, садна в правій надбрівній ділянці, садна в лобній ділянці справа на рівні лобного горба, садна в лівій надбрівній ділянці, садна в лівій скронево-виличній ділянці, садна по нижньому краю зовнішньої третини лівої брови, садна на нижній повіці лівого ока в ділянці зовнішньої частини повіки, садна в ділянці лівої половини спинки носа за межі середньої і нижньої третини, дрібного садна в ділянці внутрішнього кута повік лівого ока, садна на правій половині спинки носа на рівні верхньої третини, синця в лівій виличній ділянці, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва на рівні 1-2-3-4 лівих нижніх зубів, непроникаючої колото-різаної рани волосяної частини голови на рівні тім`яно-потиличної ділянки зліва, непроникаючої колото-різаної рани задньої поверхні лівої половини грудної клітки (розташована по лівій біляхребетній лінії на рівні остистого відростку 3-го грудного хребця), двох непроникаючих колото-різаних ран по задній поверхні правої половини грудної клітки (розташовані на задній поверхні правої трапецевидної ділянки), двох наскрізних ран середньої третини лівої вушної раковини, поверхневої різаної рани на задній поверхні правого передпліччя, поверхневої різаної рани на задній поверхні правого променево-зап`ястного суглоба, трьох саден на тильній поверхні правої кисті на рівні 3-4-5 п`ясних кісток, поверхневої різаної рани на тильній поверхні основної фаланги 5-го пальця правої кисті, поверхневої різаної рани тильної поверхні лівої кисті в ділянці проекції основи 2-ї п`ясної кістки, та двох поверхневих різаних ран натильній поверхні міжфалангового суглоба 1-го пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких та не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та представника потерпілої в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_14 . Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України не визнав та пояснив, що вечором 05.12.2022 року, коли він вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в будинку ОСОБА_18 , ОСОБА_17 ображав його та провокував на бійку, на ґрунті чого у них виникали словесні суперечки, через що вони виходили на якийсь час на вулицю, де розмовляли, та повертались до будинку, щоб знову продовжувати вживати спиртні напої. Під час чергової словесної суперечки, яка відбулась близько 23 години, ОСОБА_18 запропонував їм з ОСОБА_17 вийти з кімнати на вулицю, що вони і мали зробити, однак, коли проходили крізь кімнату, яку власник будинку використовував, як кухню, ОСОБА_17 , який йшов позаду, взяв правою рукою зі столу кухонного ножа та намагався вдарити його в шию. Він ухилився від удару, але відчув, що лезо ножа поранило його ліву щоку. Потім він кинув в бік потерпілого скляну банку, яка стояла на столі, влучивши нею в голову останнього, від чого ОСОБА_17 впав на підлогу, розбив власним тілом декілька банок, що там знаходились, та випустив ножа з руки. Скориставшись нагодою, він швидко підібрав ніж і в цей же момент помітив, що ОСОБА_17 , який сидів на підлозі, перезарядив та направив в його бік пістолет, а тому з метою усунення загрози власному життю, він лезом ножа почав наносити ОСОБА_17 удари в праву лопатку до тих пір, поки з руки останнього не випав пістолет. Після цього разом з ОСОБА_16 він допоміг ще притомному ОСОБА_17 дістатись жилої кімнати будинку і сісти в крісло, та викликав медичну допомогу і поліцію. Він не заперечує що смерть ОСОБА_17 настала внаслідок завданих ним ножових поранень, але вважає, що його дії були зумовлені необхідною обороною й наміру вбивати потерпілого він не мав.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 надав аналогічні покази, уточнюючи, що під час судового розгляду не було враховано, що ОСОБА_14 перший намагався нанести йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вважає, що захищаючись, перевищив межі необхідної оборони. Підтвердив, що з матеріалами справи ознайомлений в повному обсязі і клопотань у нього не має. Зазначив, що пістолет у потерпілого був, але куди він подівся йому не відомо.

Проте, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 06.12.2022 року близько 1 години 30 хвилин вона дізналась від своєї невістки ОСОБА_19 про смерть свого сина ОСОБА_20 . В послідуючому від працівників поліції вона довідалась, що у вбивстві її сина, яке мало місце в будинку ОСОБА_18 , звинуватили Можара. Конкретні обставини події їй не відомі. Просила суворо покарати ОСОБА_8 Шкода, яка заподіяна даним злочином їй не відшкодована і обвинувачений у неї пробачення не просив;

- показах свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що увечері 05 грудня 2022 року у будинку ОСОБА_21 він разом з останнім, обвинуваченим та ОСОБА_17 вживав спиртні напої. В якийсь момент між ОСОБА_17 та ОСОБА_22 почався словесний конфлікт, який тривав протягом всього вечора, через що вони декілька разів виходили на вулицю та повертались до будинку. Потім ОСОБА_22 дістав з холодильника предмет, схожий на пістолет, і почав направляти його на ОСОБА_17 . Далі вони вийшли в кухню, де конфлікт продовжувався. Він бачив, сидячи за столом в іншій кімнаті, як у кухні Можар предметом, схожим на пістолет, вдарив ОСОБА_17 по голові. Далі він почув глухий удар, після чого підвівся і пішов до кухні, де побачив, як ОСОБА_22 , сидячи на потерпілому, що лежав на підлозі, наносив по тілу останнього удари лезом ножа. Поки він підійшов ближче, Можар вже припинив наносити удари ножем та підвівся на ноги, а ОСОБА_17 з блідим обличчям нерухомо лежав на спині. Після цього ОСОБА_22 перетягнув тіло ОСОБА_17 з кухні в іншу кімнату та переодягнувся, знявши свої джинсові штани, на яких були сліди крові, одягнувши спортивні брюки синього кольору, які знайшов в будинку. Надалі вони з Можаром по мобільному телефону викликали медичну допомогу та поліцію;

- показах свідка ОСОБА_15 , який показав, що увечері 05 грудня 2022 року у власному будинку разом з ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 вживав алкогольні напої. Протягом вечора між ОСОБА_17 та ОСОБА_22 виникали словесні конфлікти, але він, як господар будинку, їх заспокоював. При черговій словесній перепалці на його прохання ОСОБА_17 та ОСОБА_22 вийшли в кухню, а він тим часом пішов в іншу кімнату, ліг на ліжко та заснув. Його розбудили працівники поліції, від яких він довідався про смерть ОСОБА_17 . Коли виходив з будинку в супроводі поліцейських, бачив тіло ОСОБА_17 , яке лежало на підлозі у ОСОБА_26 . Про обставини, за яких було вбито ОСОБА_17 , йому нічого не відомо. Також пояснив, що в його будинку у той вечір був пневматичний пістолет, який він знайшов раніше, та який був у несправному стані, що не дозволяв здійснювати з нього постріли.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України, а саме:

-рапортом поліцейського відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (а.с.2 том 4), в якому зазначено, що 06 грудня 2022 року о 00:26 надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що він заподіяв тілесні ушкодження знайомому, який перебуває без свідомості. Виїздом слідчо-оперативної групи ВП №1 встановлено, що цієї ж ночі в АДРЕСА_2 , в будинку ОСОБА_18 , під час розпиття спиртних напоїв, в ході конфлікту, Можар кухонним ножем заподіяв тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран верхньої частини спини ОСОБА_17 , внаслідок чого останній помер на місці події;

-протоколами огляду місця події від 06 грудня 2022 року з фототаблицями до них (а.с. 4-39,87-95 том 4) з яких вбачається, що місцем події є домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належне ОСОБА_15 , у якому було виявлено труп ОСОБА_14 та звідки було вилучено чоловічий одяг (брюки, куртка), в які зі слів ОСОБА_18 був одягнений ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду місця події від 06 грудня 2022 року з фототаблицею до нього (а.с. 49-59, том 4), з якого слідує, що в приміщенні моргу КНП «Овруцька міська лікарня» за адресою: Житомирська область, Коростенський район, м. Овруч, вул. Т. Шевченка, 106, оглянуто труп ОСОБА_14 ;

-протоколом слідчого експерименту від 06 грудня 2022 року (а.с.68-69 том 4), проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час якого останній показав, як він лезом ножа заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_14 . При цьому детально показав механізм спричинення потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень в присутності свого адвоката;

-протоколом слідчого експерименту від 08 грудня 2022 року (а.с.77-80 том 4), проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , в ході якого останній повідомив та продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 ;

-протоколом слідчого експерименту від 08 грудня 2022 року (а.с.82-85 том 4), проведеного за участю свідка ОСОБА_15 , під час якого останній повідомив про обставини виникнення в його житловому будинку 05 грудня 2022 року конфліктної ситуації між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ;

-висновком судово-медичної експертизи №87 від 24.01.2023 (а.с.98-104 том 4) згідно якого на тілі трупа ОСОБА_14 виявлено такі тілесні ушкодження: 1). Садно в правій скроневій ділянці волосяної частини голови; садно в правій надбрівній ділянці; садно в лобній ділянці справа на рівні лобного горба; садно в лівій надбрівній ділянці; садно в лівій скронево-виличній ділянці; садно по нижньому краю зовнішньої третини лівої брови; садно на нижній повіці лівого ока в ділянці зовнішньої частини повіки; садно в ділянці лівої половини спинки носа на межі середньої і нижньої третин; дрібне садно в ділянці внутрішнього кута повік лівого ока; садно на правій половині спинки носа на рівні верхньої третини. 2). Синець в лівій виличній ділянці. 3) Крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва на рівні 1-2-3-4 лівих нижніх зубів. 4). Непроникаюча колото-різана рана волосяної частини голови, на рівні тім`яно-потиличної ділянки зліва; непроникаюча колото-різана рана задньої поверхні лівої половини грудної клітки (розташована по лівій біляхребетній лінії на рівні остистого відростку 3-го грудного хребця); дві непроникаючих колото-різаних рани по задній поверхні правої половини грудної клітки (розташовані на задній поверхні правої трапецевидної ділянки). 5). Проникаюча колото-різана рана лівої половини грудної клітки (розташована по задньому краю лівої трапецевидної ділянки) ушкодженням верхньої долі лівої легені, стінки верхньодольового бронха та стінки гілки легеневої артерії. 6) Дві наскрізних рани середньої третини лівої вушної раковини. 7). Поверхнева різана рана на задній поверхні правого передпліччя; поверхнева різана рана на задній поверхні правого променево-зап`ястного суглоба. 8). Три садна на тильній поверхні правої кисті на рівні 3-4-5 п`ясних кісток. 9). Поверхнева різана рана на тильній поверхні основної фаланги 5-го пальця правої кисті; поверхнева різана рана тильній поверхні лівої кисті в ділянці проекції основи 2-ї п`ясної кістки; дві поверхневі різані рани на тильній поверхні міжфалангового суглоба 1-го пальця лівої кисті.

Ушкодження пп.1, 2, 3, 8 утворились від прямої дії (удар під кутом, ковзна дія, удар) тупих твердих предметів (ребер тупих предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Ушкодження пп.4, 5, 6 утворились не менш ніж від 7 (семи) ударів односторонньо гострого клинка колючо-ріжучого знаряддя по типу ножа, що підтверджується веретеноподібною формою ран з рівними краями, а також переважанням глибини рани над її довжиною та шириною (при проведенні експертизи трупа встановлено, що максимальна довжина ранового каналу становить близько 13,5 см., максимальна ширина клинка на рівні занурення в тіло складала 24 мм(±2 мм)), а саме ушкодження п.5 (проникаюча колото-різана рана грудної клітки) утворилось від одного удару, який було нанесено у напрямку, згори донизу, ззаду наперед та дещо справа наліво. Ушкодження пп.7, 9 утворились від ріжучої дії гострого предмета (гострого ребра тупого предмета). Всі вказані вище ушкодження з ознаками прижиттєвості, утворились в швидкій послідовності одне за одним і могли утворитись в час та при обставинах вказаних у постанові - 05.12.2022 заподіяли удари ножем. За ступенем тяжкості, тілесне ушкодження п.5 відноситься до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент спричинення та перебуває в прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті. Тілесні ушкодження пп.1,2,3,4,6,7,8,9 мають ознаки легких та не перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_14 стала проникаюча колото-різана рана грудної клітки з ушкодженнями верхньої долі лівої легені, верхньодольового бронха та стінки гілки легеневої артемії яка ускладнилась внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину (в лівій плевральній порожнині біля 1500 мл крові), яка і стала безпосередньою причиною смерті, що підтверджується наявністю колото-різаної рани задньої поверхні лівої половини грудної клітки, даними судово-гістологічної експертизи (ушкодження стінки легеневої артерії з периваскулярним крововиливом, наявність крові у просвіті верхньодольового бронху). Смерть ОСОБА_14 настала за 12-18 годин до моменту проведення розтину трупа (06.12.2022, 10:40): трупні плями відновлюють своє первісне забарвлення через 10-15 хвилин, на дотик тіло рівномірно охолоджене, трупне заклякання добре та рівномірно виражене.

В момент заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаних ран ОСОБА_14 був у вертикальному або близькому до такого положенні тіла при цьому обернений задніми поверхнями голови та тулуба до особи, яка заподіяла такі ушкодження, про що свідчить локалізація ушкоджень та напрямок ранових каналів (рани розташовані на рівні тім`яно-потиличної ділянки волосяної частини голови, вхідні рани на задній поверхні лівої вушної раковини, задньої поверхні тулуба, переважний напрямок ранових каналів згори донизу, ззаду наперед). При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт у крові у концентрації 2,05%о, у сечі 4,13%о. Вказана концентрація етилового спирту відповідає важкому ступеню алкогольної інтоксикації;

- висновком судово-медичної експертизи №6 від 24.01.2023 (а.с.133-136 том 4) встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_14 , зазначені в пп.1, 2, 3, 8 висновку судово-медичної експертизи №87 від 16.01.2024 року утворились від прямої дії (удар під кутом, ковзна дія, удар) тупих твердих предметів (ребер тупих предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Ушкодження, які зазначені в пп.4, 5, 6 висновку судово-медичної експертизи №87 від 16.01.2024 року утворились не менш ніж від 7 (семи) ударів односторонньо гострого клинка колючо-ріжучого знаряддя по типу ножа, що підтверджується веретеноподібною формою ран з рівними краями, а також переважанням глибини рани над її довжиною та шириною (при проведенні експертизи трупа встановлено, що максимальна довжина ранового каналу становить близько 13,5 см., максимальна ширина клинка на рівні занурення в тіло складала 24 мм(±2 мм)), а саме ушкодження п.5 (проникаюча колото-різана рана грудної клітки) утворилось від одного удару, який було нанесено у напрямку, згори донизу, ззаду наперед та дещо справа наліво. Ушкодження пп.7, 9 (висновок судово-медичної експертизи №87 від 16.01.2024 року) утворились від ріжучої дії гострого предмета (гострого ребра тупого предмета). Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран могли утворитись при обставинах відтворених під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , який розповів та показав як саме були заподіяні удари в напрямку згори донизу, при цьому вказав, що удари наносились у верхню частину тулуба потерпілого;

-висновком судово-медичної експертизи №7 від 24.01.2023 (а.с.137-140 том 4), згідно якого тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран, які виявлені у ОСОБА_14 , могли утворитись при обставинах відтворених при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , який розповів та показав як саме були заподіянні удари ножем по голові та тулубу потерпілого;

-висновком судово-медичної експертизи №8 від 24 січня 2023 року (а.с.141-145 том 4), згідно якого встановлені при проведенні експертизи ушкодження у вигляді колото-різаних ран голови, тулуба, лівої вушної раковини та різаних ран верхніх кінцівок на тілі трупу ОСОБА_14 могли бути заподіяні представленим на експертизу ножем - ширина клинка в середній частині становить 2,5 см. в ділянці основи клинка 2,7 см., що не суперечить даним, отриманим при проведенні експертизи (при проведенні медико-криміналістичного дослідження клаптика шкіри з задньої поверхні лівої половини грудної клітки ОСОБА_14 , 2001 р.н. На клаптику шкіри виявлено наскрізне ушкодження шкіри, яке своїм характером та механізмом утворення є колото-різаним та утворилося від одноразової проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який мав лезо та обух. Максимальна ширина клинка даного предмета на рівні занурення в тіло складала 24 мм (±2 мм). Локалізація встановлених при проведенні експертизи ушкоджень у вигляді колото-різаних ран голови та тулуба співпадають з пошкодженнями, виявленими на одязі, який було надано на експертизу (пошкодження тканини куртки та кофти розташовані на задніх поверхнях);

-висновком судово-психіатричної експертизи №438-2022 від 13.12.2022 року (а.с.146-148 том 4), згідно якого ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого йому діяння виявляв змішаний розлад особистості за істеро-збудливим типом, стан компенсації. Перебував в стані простого алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого йому діяння тимчасовим розладом психічної діяльності (алкогольним психозом, реактивним станом - патологічне сп`яніння, патологічний афект), недоумством або іншим хворобливим станом психіки, які б позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними - не страждав. На даний час виявляє змішаний розлад особистості за істеро-збудливим типом, стан компенсації. Вищезазначений розлад сформувався з дитячого віку, як наслідок впливу конституційних особливостей та його соціального досвіду. ОСОБА_8 міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує;

-довідкою КНП «Овруцька міська лікарня» №1868 від 26.12.2022 року (а.с.175 том 4), згідно якої у крові ОСОБА_8 , взятої 06.12.2022 в приміщенні лікарні на токсологічне дослідження методом ГХ на вміст алкоголю, у останнього виявлено 2,45 проміле етилового алкоголю;

Проаналізувавши сукупність зібраних та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішенням ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

Під час апеляційного розгляду стороною захисту клопотання про визнання доказів неналежними чи недопустимими не заявлялося, як і не заявлялося клопотання про повторне дослідження доказів, а суд підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження доказів не вбачав, оскільки вважає їх оцінку судом першої інстанції вірною.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про те, що орган досудового розслідування та суд невірно кваліфікували дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, оскільки він не мав умислу на вбивство потерпілого, між ним та потерпілим відбувалася бійка і смерть потерпілого настала від тілесних ушкоджень, які він завдав потерпілому захищаючись в той момент коли останній направив на нього пістолет, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, колегія суддів вважає необгрунтованими та непереконливими, оскільки вони суперечать висновку експерта №87 від 24.01.2023 (а.с.98-104 том 4), яким встановлено, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаних ран ОСОБА_14 був у вертикальному або близькому до такого положенні тіла при цьому обернений задніми поверхнями голови та тулуба до особи, яка заподіяла такі ушкодження, про що свідчить локалізація ушкоджень та напрямок ранових каналів.

Отже, підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 захищався від нападу потерпілого ОСОБА_14 не має, оскільки в момент спричинення тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаних ран останній знаходився у вертікальному положення обернений задніми поверхнями голови та тулуба до обвинуваченого, що виключає твердження сторони захисту про стан необхідної оборони.

Зазначені доводи сторони захисту були предметом дослідження суду першої інстанції.

Так, обов`язковою умовою кваліфікації вбивства за ст.118 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 115 КК України.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, поведінку виного, механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та їх кількість, те, що обвинуваченим було нанесено потерпілому більше 10 ударів клинком ножа по голові та тулубу, що підтверджується висновком експерта №87 від 16.01.2023, а також численні різані рани на фаланги 5-го пальця правої кисти, тильної поверхні лівої кисті, на тильній поверхні міжфалангового суглоба 1-го пальця лівої кисті, що переконливо свідчить про те, що потерпілий намагався захиститися від обвинуваченого під час спричинення останнім йому тілесних ушкоджень.

Зазначене узгоджується з іншими доказами : протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 та висновками експертів.

Переконливих доказів, якіб свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв в стані необхідної оборони, стороною захисту не надано, а під час судового та апеляційного розгляду таких обставин не встановлено, тому доводи сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого є лише намаганням уникнення відповідальності за більш тіжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не надано оцінку показанням обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вироку суду зазначено, що суд критично оцінює показання обвинуваченого в частині заперечення ним факту умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_14 та твердження про те, що він заподіяв тілесні ушкодження останньому в той момент, коли потерпілий погрожував йому застосуванням зброї, оскільки такі показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив суду, що під час заподіяння ОСОБА_8 ударів ножем ОСОБА_17 , останній лежав на підлозі і будь-яких активних дій не здійснював та пістолета в руці не тримав, що також узгоджується з висновком експерта №87 від 24 січня 2023 року (а.с.98-104, т.4).

Також допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції експерт ОСОБА_27 підтвердив, що тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_14 на верхніх кінцівках характерні для тілесних ушкоджень, які можуть бути заподіяні під час самозахисту, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що саме потерпілий ОСОБА_14 під час заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . захищався, прикриваючись від ударів ножем обома руками, що спростовує показання обвинуваченого про утримання потерпілим в руці направленого в його бік пістолета під час заподіяння йому ножових поранень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та враховуючи, що ОСОБА_8 як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду справи не заперечував факту нанесення потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, а інші досліджені судом докази, які узгоджуються між собою, у своїй сукупності переконливо свідчать про прямий умисел обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілому, апеляційний суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України.

Доводи захисника про вчинення вбивства при перевищенні меж необхідної оборони, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки такі твердження сторони захисту спростовуються вищенаведеними доказами.

Правовими підставами регламентуючими право особи на самозахист від протиправних посягань є ч. 3 ст. 27 Конституції України, за якою кожен має право захищати своє життя і здоров`я від протиправних посягань, а також ч. 1 ст. 36 КК України, відповідно до якої під необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Правові рекомендації з цього питання, викладені і в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону». За ними суду слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

За ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених ст. 118, 124 КК України. На відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 ч. 1 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК, є мотив діяння, а саме: захист винної особи її охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання, відповідальність за яке настає лише у випадку перевищення особою, яка захищається, меж необхідної оборони.

Умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання. Отже, визначаючи форму вини та спрямованість умислу винної особи, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки обвинуваченого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. Визначальним у таких випадках є встановлення судом мети, мотиву дій винної особи та її суб`єктивного ставлення до наслідків своїх дії.

Правовий аналіз мотивації дій особи при розмежуванні злочинів, пов`язаних з умисним позбавленням життя особи, визначальності наміру особи при кваліфікації стану необхідної оборони та перевищення її меж було наведено Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в постановах від 04.07.18 року по справі № 628/4025/13-к, від 25.07.18 р. у справі № 211/2852/16-к. Виходячи з наведеної судової практики особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони є специфіка його мотиву, прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я, права того, хто обороняється чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж небхідної оборони не може бути зумовлене наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, помсту, страх, тощо. Існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Отже, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи обставини справи, повинен здійснити порівняний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність обраного засобу захисту небезпечності посягання та нагальної необхідності його відвернення у момент такого захисту.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами захисника, колегія суддів виходить з того, що обставини захисту від суспільно-небезпечного посягання з боку загиблого ОСОБА_14 , наведені стороною захисту в апеляційній скарзі цілком спростовуються зібраними та дослідженими судом вищенаведеними доказами.

Отже, з фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом вбачається, що під час сварки, яка відбулася між потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_8 , останній наніс потерпілому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_14 помер. На думку колегії суддів, у обстановці конфлікту, яка відбувалася між обвинуваченим та загиблим, та який ОСОБА_8 мав можливість припинити не наносячи потерпілому тілесних ушкоджень ножем, виявлені легкі тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , які зафіксовані у висновку судової медичної експертизи, об`єктивно не можна визнати виправданням для застосування ножа щодо загиблого та адекватним засобом відвернення нападу на нього у обстановці яка склалася.

Всі наведені докази у сукупності, на думку колегії суддів, дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , в обстановці конфлікту, мав можливість завершити його, натомість прийняв рішення його продовжити та помститися нападнику.

Версія обвинуваченого про необхідну оборону ретельно перевірялася судом під час судового розгляду і не знайшла свого підтвердження. Будь-яких нових обставин, про які не було відомо в суді першої інстанції апеляційна скарга захисника не містить.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції дослідив не всі наявні докази, а докази покладені в основу вироку є недопустимими, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції в судовому засіданні було досліджено всі докази, надані сторонами кримінального провадження, у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Отже, враховуючи, що колегією суддів не встановлено істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України при отриманні зазначених віщенаведених доказів та в апеляційній скарзі захисника таких обставин не наведено, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання доказів покладених в основу вироку недопустимими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також судом враховано думку потерпілої, яка наполягала на суворості покарання. Пом`якшуючих покарання обставин судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 вирішений у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, з урахуванням думки обвинуваченого, наданими доказами, принципами розумності та справедливості.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Народицького районного суду Житомирської області від 02 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: