Провадження № 1-кп/537/335/2024
Справа № 537/4400/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000402 від 25.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Гориславці, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянка України, освіта середня - спеціальна, заміжня, маюча на утриманні малолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не є, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин за наступних обставин:

24.06.2024 близько 21:45 години ОСОБА_4 знаходилася в квартирі АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , співмешканцем ОСОБА_5 , з якими розпивала алкогольні напої, де між нею та співмешканцем ОСОБА_5 , на ґрунті неприязних відносин раптово виник словесний конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 кулаком правої руки умисно нанесла один удар в область голови останнього, а потім пішла на кухню звідки взяла кухонний ніж, після чого покликала до себе ОСОБА_5 , який став в дверях кімнати, та в цей час ОСОБА_4 тримаючи в правій руці кухонний ніж умисно завдала останньому один удар в область живота зліва.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта № 815 від 15.08.2024 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: проникаючого ножового поранення черевної порожнини, поранення стінки тонкої кишки, гемоперитонеума, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рваної рани волосистої частини голови.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю та пояснила, що вчинила злочин за обставин та по мотивам, що вказані в описовій частині вироку. В подальшому намагалася надати допомогу.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченею своєї вини, її вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , оцінюючи всі зібрані по справі та безпосередньо досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує:

за ст. 121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 66 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою ОСОБА_4 перебуває у близьких відносинах.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, який є тяжкий.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.1 ст.121 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, для запобігання вчиненню нею нових злочинів та таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Щодо особи обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачена не судима, не працює, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітніх синів, думку потерпілого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на неї обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною та призначити покарання:

за ст. 121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 /п*ять/ років.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 2 / два / роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КПК України направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на неї обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України, а саме: ганчірка світлого кольору зі слідами РБК та змив РБК з постільної білизни, ніж з маркуванням «Sanusy» зі слідами РБК, зразок крові на марлі ОСОБА_5 , контроль марлі, зразок крові на марлі ОСОБА_4 та контроль марлі, залишок ниточок стерильної марлі та ниточки стерильної марлі, контрольні змиви до них - знищити

Арешт накладений ухвалою слідчим суддею Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.06.2024 скасувати.

Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України, а саме: футболка чорного кольору, джинсові шорти, футболка голубого кольору повернути власнику.

Арешт накладений ухвалою слідчим суддею Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.06.2024 скасувати.

Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України, а саме: футболка чорного кольору та джинсові штани повернути ОСОБА_4 .

Арешт накладений ухвалою слідчим суддею Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.06.2024 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1