У Х В А Л А

29 листопада 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника володільця майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003761 від 22.11.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна.

1.1.1. За твердженням прокурора, в ході досудового розслідування встановлені такі обставини.

1.1.2. Близько 12 год 57 хв 21.11.2024 в м. Біла Церква по вул. Селекційна, 1-А водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Сквира допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебігав дорогу в невстановленому місці з ліва на право відносно руху автомобіля. В наслідок пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав травми у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забійна рана лівої кисті.

1.2 Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що власником автомобіля марки ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений автомобіль 22.11.2024 визнаний речовими доказом у цьому кримінальному провадженні.

1.3. Прокурор зазначає, що вказаний транспортний засіб містять на собі інформацію про обставини скоєного кримінального правопорушення, тобто є речовим доказам.

1.4. У зв`язку з цим прокурор просить накласти арешт на зазначене вилучене майно, оскільки повернення вказаного транспортного засобу може призвести до його приховування, пошкодження, знищення або псування, та у подальшому унеможливить їх використання як речового доказу у кримінальному провадженні, унеможливить проведення необхідних судових експертиз з ними, в тому числі інженерно-технічну експертизу та слідчого експерименту.

2. В судовому засіданні прокурор підтримав доводи, викладені у клопотанні, і просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Додатково надав довідку про діагностування у пішохода закритого перелому.

Представники володільця майна проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що фактичним володільцем цього транспортного засобу є ОСОБА_5 . Крім того зауважив, що внаслідок ДТВ автомобіль пошкоджень не отримав, відтак не містить на собі жодних слідів пригоди. Щодо встановлення шляхом експертизи технічного стану авто, вважає, що це не доцільно, оскільки в подальшому транспортний засіб був доставлений до майданчика тимчасового зберігання своїм ходом, відтак він є справним. Також додав, що автомобіль використовується ОСОБА_5 як засіб заробітку, тому накладення арешту позбавить особу можливості працювати.

3. Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, заслухавши учасників, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

3.2. Як слідує зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.11.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003761 здійснюється за фактом здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_6 21.11.2024 на вул. Селекційна, 1-А у м. Біла Церква автомобілем ЗАЗ 1105, номерний знак НОМЕР_1 , що перебував під керуванням ОСОБА_5 .. В результаті пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Правова кваліфікація ч. 1 ст. 286 КК України.

3.2.1. Згідно з ч. 1 ст. 286 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3.2.2. Із клопотання та доданих до нього матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування перевіряються факт порушення правил дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження потерпілому.

3.2.3. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження (рапорти помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 21.11.2024, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2024, пояснення ОСОБА_5 від 21.11.2024, довідка КНП «Білоцерківська міська лікарня № 2»), формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 286 КК України.

3.2.4. Так, відповідно до відомостей, що містяться в рапортах помічників чергових Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, 21.11.2024 на лінію 102 надійшло повідомлення про ДТП внаслідок якого за адресою м. Біла Церква, вул. Селекційна, 1-А був збитий пішохід ОСОБА_6 . Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2024 зафіксовано факт вчинення ДТП за участі транспортного засобу ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до довідки КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» у ОСОБА_6 діагностовано закритий перелом ІІ п`ястової кістки лівої кисті, забійна рана лівої кисті, забійне садно правої сконі, забій м`яких тканин правого колінного суглоба.

3.2.5. Відтак описані події містять в собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

3.2.6. За таких умов на цьому етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. При цьому необхідно зауважити, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

3.3. Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На підставі ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2024 року був проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якого вилучений автомобіль ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який постановою від 22.11.2024 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003761 від 22.11.2024.

3.4. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В цьому випадку прокурор заявляє метою арешту майна забезпечення:

- збереження речових доказів;

3.4.1. Обґрунтовуючи необхідність арешту вилучених речей, обвинувачення вказує на те, що вони є доказами у кримінальному провадженні. У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів він накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

3.4.2. Постановою від 22.11.2024 вказане в клопотанні майно, вилучене під час огляду місця події 21.11.2024 визнане речовим доказом.

3.4.3. Враховуючи предмет доказування кримінального правопорушення, про яке йдеться у клопотанні, автомобіль марки ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має значення для досудового розслідування, зокрема несе на собі слідові інформації щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, як вбачається з долучених до клопотання матеріалів в цьому кримінальному провадженні вже призначені судові інженерно-технічні експертизи для встановлення технічного стану автомобіля та наявних на ньому пошкоджень. При цьому достовірне встановлення таких обставин можливе саме шляхом проведення призначених експертиз, що спростовує доводи представника про їх недоцільність. Слідчий суддя зауважує, що відповідно до приписів ст. 223 КПК України діяльність слідчого і прокурора направлена також на збір доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4.4. За таких обставин на зазначене в клопотанні майно може бути накладений арешт, адже потреби досудового розслідування, пов`язані з необхідністю збереження речових доказів, обумовлюють необхідність застосування цього заходу забезпечення.

3.5. В ч. 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий суддя вважає, що в цьому кримінальному провадженні такі ризики наявні. Однак з накладенням арешту вбачається можливість запобігти зазначеним ризикам. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення.

3.6. З огляду на зроблені висновки, положення ст. 170, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, крім обставин, зазначених у ст. 131 КПК України, повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

3) мету арешту майна;

4) наслідки арешту майна для третіх осіб;

5) розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

3.6.1. Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст. 170 КПК України.

3.6.2. Вилучене під час огляду майно безпосередньо може бути використане у провадженні як доказ, оскільки містить відомості, за допомогою яких можливо підтвердити обставини, що мають значення, або спростувати наявні у сторони обвинувачення версії.

3.6.3. Досліджені під час судового засідання матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена прокурором мета - забезпечення збереження речових доказів може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

3.6.4. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні слідчий суддя не вбачає втручання у права і свободи особи при одночасному встановленні необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження для досягнення потреб досудового розслідування.

Так представник володільця заперечував щодо накладення арешту на майно аргументуючи необхідністю його використання ОСОБА_5 у своїй роботі. Однак з наданої представником службово

Характеристики не вбачається, що свої посадові обов`язки на посаді торгівельного представника ОСОБА_5 здійснює з використанням вказаного транспортного засобу. Крім того, відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля марки ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 . Жодних доказів, що вказаний автомобіль переданий у користування ОСОБА_5 в робочих цілях слідчому судді не надано.

3.6.5. Окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для третіх осіб не вбачається.

3.7. Викладене свідчить про необхідність накладення арешту на вилучений під час огляду транспортний засіб та причіп в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. А тому клопотання прокурора слід задовольнити.

3.8. Окремо слід зазначити, що на підставі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.11.2024 під час огляду місця події, а саме:

- автомобіль марки ЗАЗ 1105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , та яке фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 ,

шляхом накладення заборони на користування та розпорядження вказаним майном до прийняття рішення у цьому кримінальному провадженні.

3. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

4. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

5. Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

6. Копію цієї ухвали вручити прокурору негайно та надіслати власнику майна.

7. Повний текст ухвали оголошений 03.12.2024.

Слідчий суддяОСОБА_1