Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/316/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2019 за №0000460, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області від 21 лютого 2024 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Торез Донецької області, громадянка України, українка, з вищою освітою, пенсіонерка, вдова, утриманці відсутні, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судима, -

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та виправдана у зв`язку з недоведеністю наявності в її діянні складу даного кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , визнана невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та виправдана у зв`язку з недоведеністю наявності в її діянні складу даного кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона 25.10.2019 близько 13.12 год приїхала на велосипеді до Олександрівського районного суду Кіровоградської області за адресою: вул. Вишнева,21, смт Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, у власних справах. Цього ж дня, 25.10.2019 ОСОБА_7 , перебуваючи у фойє Олександрівського районного суду Кіровоградської області, побачила на дерев`яній лаві полімерний пакет чорного кольору з речами, які належать ОСОБА_10 . У той момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного майна.

25.10.2019 близько 13.44 год ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, вільно пересуваючись по фойє Олександрівського районного суду Кіровоградської області, шляхом вільного доступу таємно викрала полімерний пакет чорного кольору, який для потерпілого не представляє матеріальної цінності, в якому знаходилися одна пара чоловічих калош «DAGO», 41 розміру, вартість яких згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №950 від 14.11.2019 становить 159,33 грн, одну пару чоловічих шкарпеток «Premium» Україна м.Житомир, 27 розміру, вартістю 16,50 грн, одну пару чоловічих шкарпеток «Голд ЛЮКС текстиль Еліт» ТОВ Люкстекстиль м. Житомир, 27 розміру, вартістю 12,33 грн та грошові кошти в сумі 100 грн, вказаним номіналом, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 288,16 грн. З місця злочину ОСОБА_7 зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим своїми умисними, протиправними діями спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування, як кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За наслідком розгляду кримінального провадження суд першої інстанції ОСОБА_7 визнав невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та виправдав її у зв`язку з недоведеністю наявності в її діянні складу даного кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Рішення суду мотивоване тим, що стороною обвинувачення не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту належності майна потерпілому, його вартості та, відповідно, розміру завданих збитків.

Єдиним доказом на підтвердження розміру матеріальних збитків є висновок експерта №950 від 14.11.2019 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 25.10.2019 не наданих на експертизу однієї пари чоловічих калош «DAGO» (48419) чорного кольору, 41 розміру, придбаних новими 25.10.2019 та які на момент крадіжки були у новому та гарному стані, складає 159,33 грн; однієї пари чоловічих шкарпеток «Premium» Україна м. Житомир (зимові, класичні, однотонні, склад: вовна 90%, ПА 10%) чорного кольору, 27 розміру, придбаних новими 25.10.2019 та які на момент крадіжки були у новому та гарному стані, складає 16,50 грн; однієї пари чоловічих шкарпеток «Голд Люкс текстиль Еліт» ТОВ «Люкстекстиль» м. Житомир (демісезонні, класичні, однотонні, склад: бавовна 85%, ПА 10%, лайка 5%) чорного кольору, 27 розміру, придбаних новими 25.10.2019 та які на момент крадіжки були у новому та гарному стані, становить 12,33 грн.

Експертиза була проведена на підставі постанови слідчого від 05.11.2019, в якій слідчим зазначено перелік викрадених у потерпілого речей, поставлені питання, а також надано експерту фотозображення подібних об`єктів дослідження.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано суду доказів того, що саме ці речі, які вказані в постанові слідчого про призначення експертизи, були викрадені у потерпілого ОСОБА_10 .

Зокрема, стороною обвинувачення не надано суду доказів, на підставі яких слідчий дійшов висновку, що викрадені у потерпілого речі, мають саме такі характеристики та індивідуальні ознаки, які зазначені у постанові про проведення експертизи.

Під час дослідження доказів у справі встановлено, що доказів придбання потерпілим вказаних речей і саме зазначеної ним дати суду не надано. Зокрема, суду не надано квитанцій, чеків, тощо, які б підтверджували належність потерпілому вказаного майна. Так само, стороною обвинувачення не встановлено продавців цих речей, свідків придбання потерпілим 25.10.2019 майна, а викрадені речі, у тому числі в результаті обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , не знайдені, що унеможливлює ідентифікацію викрадених речей, встановлення їх належності потерпілому та вартості.

Додані потерпілим до протоколу його допиту від 31.10.2019 фотозображення викрадених речей суд до уваги не прийняв, оскільки, за відсутності доказів встановлення місця, дати, свідків їх придбання, особи, яка їх реалізувала, вони не можуть свідчити, що потерпілий придбав саме ці товари, у вказану ним дату, а також, що ці товари є подібними до викрадених, нові та в гарному стані.

Інших доказів на підтвердження факту належності майна потерпілому, його вартості та, відповідно, розміру завданих збитків, стороною обвинувачення не надано і таких в судовому засіданні не здобуто. Дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах не можуть бути враховані, як докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.02.2024, яким ОСОБА_7 виправдано за ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішити питання судових витрат та речових доказів.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що у мотивувальній частині вироку зазначено, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що єдиним доказом на підтвердження розміру матеріальних збитків є висновок експерта № 950 від 14.11.2029 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого від 05.11.2029, в якій слідчим зазначено перелік викраденого у потерпілого речей, поставлені питання, а також надано експерту фотозображення подібних об`єктів дослідження.

Проте, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку висвітлив тільки оцінку висновку експерта, інші досліджені письмові докази та пояснення свідка і потерпілого, судом тільки перелічені, без надання їм належної правової оцінки та аналізу.

Вказані висновки суду є передчасними, необгрунтованими і немотивованими, так як інші докази на підтвердження переліку викраденого майна, такі як: витяг з ЄРДР, протокол допиту з додатками щодо ідентифікації ознак викрадених речей, покази свідка ОСОБА_12 та покази самого потерпілого ОСОБА_13 , надані безпосередньо у судовому засіданні, судом не взято до уваги взагалі, а лише тільки зазначено короткий виклад без надання їм належної правової оцінки та аналізу, як окремо, так і у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Також вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні не прийняв до уваги, додані потерпілим до протоколу його допиту від 31.10.2019 Фотозображення викрадених речей та визнав недопустимим доказом лише висновок експерта № 950 від 14.11.2029, на підставі якого визначено вартість викраденого майна, однак не зазначив, які саме протиріччя він містить та яким чином цей доказ суперечить показам потерпілого ОСОБА_10 , наданими безпосередньо суду, де останній вказує, які саме речі ним було придбано 25.10.2019 та у подальшому викрадено обвинуваченою, протокол допиту потерпілого від 31.10.2019 з додатком - фотозображення викрадених речей для ідентифікації індивідуальних ознак цих речей, показам свідка ОСОБА_12 , якому вже 25.10.2019 потерпілий повідомив про зникнення чорного пакету із зазначенням переліку зниклих речей та грошей.

Посилається на те, що покази свідка ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 та витягу з ЄРДР є належними та допустимими доказами, такими що не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивності, та повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами. У сукупності вказані докази узгоджуються та підтверджують наявність викрадених речей, їх характеризуючі та ідентифікуючі ознаки.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в її інтересах, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного.

Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК України регламентовано, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Місцевий суд виконав усі вимоги закону, будь-які правові підстави для скасування виправдувального вироку, щодо ОСОБА_7 - відсутні.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що оцінивши досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, місцевий суд обгрунтованого дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Клопотання прокурора про проведення судового слідства в частині повторного допиту обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_12 , дослідження відео з камер відеоспостереження Олександрівського районного суду, вивчення усіх письмових матеріалів кримінального провадження, є неспроможними, оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК, повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Проте, колегією суддів у кримінальному провадженні такої умови не встановлено. Під час апеляційного розгляду прокурор клопотання про повторний допит свідків та дослідження усіх письмових доказів у зв`язку із неповнотою дослідження доказів та порушення їх дослідження, необгрунтував.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що місцевим судом першої інстанції обставини кримінального провадження дослідженні повністю, при дослідженні доказів місцевим судом порушень не було.

При цьому, колегія суддів зауважує що сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

Дослідивши всебічно, повно і об`єктивно докази, безпосередньо у судовому засіданні, місцевий дійшов правильного висновку що ОСОБА_7 підлягає виправданню в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Так, допитана у суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не визнала і показала, що 25.10.2019 о другій половині дня вона на велосипеді приїхала до Олександрівського районного суду Кіровоградської області у власних справах, маючи при собі велику дорожню сумку. У сумці знаходилися її бумаги, а також придбана нею перед цим курка, чорний пакет з якою вона також поклала у свою сумку. Зайшовши до приміщення суду, вона сіла на лавочку, яка стояла в фойє біля столу для відвідувачів, розклала на столі свої бумаги, а також виклала із сумки пакет з куркою, оскільки курка почала підтікати. При цьому, куди саме вона поклала пакет з куркою, не пам`ятає. Вона сиділа за столом, писала, потім пішла до канцелярії суду, з`ясовувати власні питання. Коли вона заходила до приміщення суду, перед нею зайшли спочатку прокурор ОСОБА_15 , а за нею ОСОБА_16 . У фойє суду вона також бачила прокурора ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , судового розпорядника ОСОБА_19 , який стояв біля дверей з ОСОБА_18 , а також інших людей, які проходили повз. Вирішивши власні питання, вона склала бумаги назад до сумки, при цьому пакет з куркою до сумки не клала, побоюючись, що вона може зіпсувати документи та вийшла разом зі своїми речами з приміщення суду. Жодних речей, зокрема пакету потерпілого, у фойє вона не бачила, нічого не брала. Забувши з`ясувати ще одне питання, вона повернулася до приміщення суду і знову пішла по кабінетах. У цей час вона нікого не бачила, на лавках жодних чужих речей не було. Про факт крадіжки вона дізналася від мешканців села. Просила ухвалити виправдувальний вирок, оскільки вважає себе невинуватою.

Також, місцевим судом були допитані в судовому засіданні потерпілий та свідки обвинувачення.

Допитаний потерпілий ОСОБА_10 показав, що того дня він приїхав до Олександрівського районного суду Кіровоградської області у судове засідання. Перед цим, на базарчику в смт Олександрівка, який розташований біля поліції, у двох різних незнайомих йому продавців він придбав калоші та дві пари шкарпеток, які разом з рештою коштів у розмірі 100 грн поклав до чорного пакету. Із цим пакетом він зайшов до приміщення суду, сидів у коридорі на лавці, чекав судового засідання. У коридорі нікого не було. Оскільки у судове засідання з речами не пускали, тому він залишив пакет на лавці та пішов у засідання без нього. Засідання почалося біля 14.00 год та тривало 10 хв. Коли він вийшов, пакету не було, в коридорі також не було нікого. Спочатку він сам шукав пакет, а потім до нього підійшла прокурор та вони вдвох пішли до чергового суду, де почали дивитися відеозапис з камери та побачили, що жінка взяла пакет і почала щось шукати, потім поклала пакет до сумки, вийшла з приміщення суду, взяла велосипед, поклала пакет у кошик та поїхала. Після цього, працівники суду викликали поліцію. Точну вартість придбаного він не пам`ятає, однак у нього було із собою 500 грн, калоші він купив за 150 грн, потім купив дві пари шкарпеток, після чого у нього залишилося 100 грн, тому припускає, що дві пари шкарпеток він купив за 250 грн. Після того, як все трапилося, на базар, де купляв речі, він не їздив, продавців не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що 25.10.2019 до нього, як судового розпорядника Олександрівського районного суду Кіровоградської області, підійшов ОСОБА_10 , який перебував у приміщенні суду в якості обвинуваченого, і повідомив, що він не може знайти свій пакет з особистими речами. Він був сам, а в приміщенні ще була прокурор ОСОБА_15 , яка вийшла із зали судових засідань. Потерпілий казав, що в пакеті були носки, калоші та гроші біля 100 грн. Вони почали дивитися по всьому приміщенню, шукати, однак пакет не знайшли. Зі слів потерпілого, пакет він залишив на лавці, яка стояла в фойє приміщення суду біля столу, призначеного для відвідувачів. Коли приїхала поліція, вони подивилися записи з камер відеоспостереження суду, і побачили, що в той час, коли потерпілий був у залі судових засідань, в приміщенні фойє була ОСОБА_7 , яка стояла біля столу, на який вказував потерпілий, біля якого стояла лавка, і на цій лавці лежав пакет. Відео було поганої якості, тому він не може сказати, брала ОСОБА_7 цей пакет, чи ні. Особисто він це не бачив, всі події бачив по відеозапису. У цей проміжок часу, з 13.00 год до 14.00 год, окрім ОСОБА_7 в суді нікого більше не було, вона ходила по кабінетах суду, до того місця, де лежав пакет, підходила тільки вона. Потерпілий прийшов до суду з невеликим чорним пакетом, сів на лавку, він особисто до нього підходив перед початком судового засідання та бачив, що пакет був у нього в руках. У зал судового засідання він заходив без нього, коли він був на засіданні, пакет лежав на лавці. До приходу ОСОБА_10 , в суді була ОСОБА_18 , однак до цих подій вона пішла.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показала, що цього дня вона тривалий час була в Олександрівському районному суді Кіровоградської області. Вона прийшла до суду о першій половині дня, ОСОБА_10 тоді не було, ніяких речей вона не бачила. Коли прийшла прокурор ОСОБА_17 , тоді в суді була і ОСОБА_7 , у якої була сумка і вона їй сказала, що в сумці була куплена нею курка. Із суду вона пішла після 13.00 год, ОСОБА_7 ще залишалася. Потім вона їй зателефонувала і сказала, що буде повертатися до суду, оскільки забула здати клопотання.

Також, судом першої інстанції були безпосередньо досліджені докази, надані стороною обвинувачення, зокрема:

заяву потерпілого ОСОБА_10 від 25.10.2019, згідно з якою останній просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка 25.10.2019 в період часу з 13.00 год до 14.00 год шляхом вільного доступу з приміщення Олександрівського районного суду Кіровоградської області викрала сумку, в якій знаходилися 100 грн та особисті речі (т.1 арк.к.п.4);

протокол огляду місця події від 25.10.2019, відповідно до якого оглянуто фойє приміщення Олександрівського районного суду Кіровоградської області за адресою: вул. Вишнева, 21, смт Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області та зафіксовано наявність камер відеоспостереження перед входом в будівлю суду та в середині фойє (т.1 арк.к.п.8-11);

повідомлення керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.12.2019, згідно якого 25.10.2019 у приміщенні суду в залі судового засідання №3 розглядалося кримінальне провадження, стосовно ОСОБА_10 , судове засідання розпочалося о 13.00 год, закінчилося о 13.57 год (т.1 арк.к.п.18 );

ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2019, відповідно до якої слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення, а саме: відеозапису в період з 12.00 год до 15.00 год за 25.10.2019 з камер спостереження Олександрівського районного суду Кіровоградської області (т.1 арк.к.п.21-22);

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.11.2019 та опис до нього, згідно з яким на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді вилучено відеозапис з камер спостереження Олександрівського районного суду Кіровоградської області за період з 12.00 год до 15.00 год за 25.10.2019, який записано на компакт-диск DVD-R 16X VIDEX MAMBA 4,7 Gb (т.1 арк.к.п.23-27);

рапорт слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 , відповідно до якого в ході перегляду вилученого відеозапису з камер спостереження Олександрівського районного суду Кіровоградської області слідчим встановлено особу жіночої статі, яка вчинила крадіжку, якою виявилася ОСОБА_7 . Візуально слідчий впізнав ОСОБА_7 через те, що вона неодноразово з`являлася до Олександрівського ВП з приводу розслідування кримінального провадження №0000462, де її особисто бачив (т.1 арк.к.п.33);

ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2019 про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_7 (т.1 арк.к.п.38-39);

протокол обшуку від 12.11.2019 та переглянутий судом відеозапис до нього, згідно з якими при проведенні обшуку домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , речей, які мають відношення до даного кримінального провадження, не виявлено (т.1 арк.к.п.40-46, 180);

довідку про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000460, розмір якої склав 942,06 грн (т.1 арк.к.п.50);

висновок експерта №950 від 14.11.2019, згідно якого ринкова вартість станом цін на 25.10.2019 однієї пари чоловічих калош «DAGO» (48419) чорного кольору, 41 розміру, становить 159,33 грн; однієї пари чоловічих шкарпеток «Premium» Україна м. Житомир (зимові, класичні, однотонні, склад: вовна 90%, ПА 10%) чорного кольору, 27 розміру, становить 16,50 грн; однієї пари чоловічих шкарпеток «Голд Люкс текстиль Еліт» ТОВ «Люкстекстиль» м. Житомир (демісезонні, класичні, однотонні, склад: бавовна 85%, ПА 10%, лайка 5%) чорного кольору, 27 розміру, становить 12,33 грн (т.1 арк.к.п.51-57);

протокол перегляду вилученого відеозапису з камер спостереження Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2019, а також безпосередньо переглянутий судом в судовому засіданні вказаний відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_7 вчинила крадіжку поліетиленового пакету з особистими речами, який належить ОСОБА_10 (т.1 арк.к.п.68-70);

постанову про визнання та долучення речових доказів від 16.12.2019, відповідно до якої визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні спеціальний пакет №0631742, в якому знаходиться карта пам`яті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » CG16G1911DVLNOO3430502, на якій записано відео проведення обшуку від 12.11.2019 на території домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та паперовий конверт, в якому знаходиться компакт-диск DVD+R MAMBA 4,7 Gb, на якому записано (знаходиться) відео з камер спостереження Олександрівського районного суду Кіровоградської області за період з 12.00 год до 15.00 год за 25.10.2019 (т.1 арк.к.п.72);

ухвалу слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2019, згідно з якою слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення, а саме: копії заяви про видачу паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з Олександрівського районного сектору УДМС в Кіровоградській області (т.1 арк.к.п.103-104);

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.12.2019 та опис до нього, згідно з яким на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді вилучено копію заяви про видачу паспорта на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 арк.к.п.105-109).

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що за результатами судового розгляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_7 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та виправданню її у зв`язку з недоведеністю наявності в її діянні складу даного кримінального правопорушення

Висновок суду першої інстанції ґрунтується на доказах, досліджених під час судового розгляду, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Місцевим судом при постановленні виправдувального вироку, стосовно ОСОБА_7 , вимоги п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, дотримано у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши об`єктивно та всебічно докази надані стороною обвинувачення, що містяться у матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що органом досудового слідства не доведено, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), за обставин вказаних в обвинувальному акті, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 2 КК України, регламентовано, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Родовим об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, є право власності, зміст якого становлять володіння, користування і розпорядження своїм майном. Предметом злочинів проти власності є, як правило, майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності.

Для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП), вирішальною є вартість викраденого майна.

Частиною 3 статті 51 КУпАП викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто, в даному випадку, на час вчинення правопорушення, не перевищує 192,10 грн.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту належності майна потерпілому ОСОБА_10 , його вартості та розміру завданих збитків.

Так, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона викрала у потерпілого ОСОБА_10 : одну пару чоловічих калош «DAGO», 41 розміру, вартістю 159,33 грн; одну пару чоловічих шкарпеток «Premium» Україна м. Житомир, 27 розміру, вартістю 16,50 грн; одну пару чоловічих шкарпеток «Голд ЛЮКС текстиль Еліт» ТОВ Люкстекстиль м. Житомир, 27 розміру, вартістю 12,33 грн; грошові кошти в сумі 100 грн, вказаним номіналом, а всього на загальну суму 288,16 грн.

При цьому, єдиним доказом на підтвердження розміру матеріальних збитків є висновок експерта № 950 від 14.11.2019 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 25.10.2019 не наданих на експертизу однієї пари чоловічих калош «DAGO» (48419) чорного кольору, 41 розміру, придбаних новими 25.10.2019 та які на момент крадіжки були у новому та гарному стані, складає 159,33 грн; однієї пари чоловічих шкарпеток «Premium» Україна м. Житомир (зимові, класичні, однотонні, склад: вовна 90%, ПА 10%) чорного кольору, 27 розміру, придбаних новими 25.10.2019 та які на момент крадіжки були у новому та гарному стані, складає 16,50 грн; однієї пари чоловічих шкарпеток «Голд Люкс текстиль Еліт» ТОВ «Люкстекстиль» м. Житомир (демісезонні, класичні, однотонні, склад: бавовна 85%, ПА 10%, лайка 5%) чорного кольору, 27 розміру, придбаних новими 25.10.2019 та які на момент крадіжки були у новому та гарному стані, становить 12,33 грн.

Водночас, експертиза була проведена на підставі постанови слідчого від 05.11.2019, у якій слідчим зазначено перелік викрадених у потерпілого речей, поставлені питання та надано експерту фотозображення подібних об`єктів дослідження (т.4 арк.к.п.209).

Між тим, стороною обвинувачення не надано доказів того, що саме ці речі, які вказані у постанові слідчого про призначення експертизи, були викрадені у потерпілого ОСОБА_10 .

Зокрема, стороною обвинувачення не надано доказів, на підставі яких, слідчий дійшов висновку, що викрадені у потерпілого речі, мають саме такі характеристики та індивідуальні ознаки, які зазначені у постанові про проведення експертизи.

Під час розгляду справи потерпілий показав, що калоші та дві пари шкарпеток він придбав 25.10.2019 у двох різних незнайомих йому продавців на ринку, які разом з рештою коштів у розмірі 100 грн поклав у чорний пакет.

Проте, точну вартість придбаного потерпілий не пам`ятає, а може лише припустити виходячи із залишку коштів.

Жодних ідентифікуючих даних вказаних речей, їх характеристик, індивідуальних ознак ОСОБА_10 суду не вказав.

Також, стороною обвинувачення, доказів на підтвердження придбання потерпілим вказаних речей і саме зазначеної ним дати, не надано. Зокрема, не надано квитанцій, чеків, які б підтверджували належність потерпілому вказаного майна.

Так само, стороною обвинувачення не встановлено продавців цих речей, свідків придбання потерпілим 25.10.2019 майна, а викрадені речі, у тому числі в результаті обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , не знайдені, що унеможливлює ідентифікацію викрадених речей та встановлення їх належності потерпілому та вартості.

Більш того, із заяви про вчинення злочину, з якою звернувся потерпілий ОСОБА_10 до правоохоронних органів, вбачається, що він просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка 25.10.2019 в період часу з 13.00 год до 14.00 год шляхом вільного доступу з приміщення Олександрівського районного суду Кіровоградської області викрала сумку, в якій знаходилися 100 грн та особисті речі. При цьому, які саме особисті речі були викрадені у потерпілого, останнім у своїй заяві не конкретизовано.

При цьому, додані потерпілим до протоколу його допиту від 31.10.2019 фотозображення викрадених речей, місцевий суд правильно не прийняв до уваги, так як, за відсутності доказів встановлення місця, дати, свідків їх придбання, особи, яка їх реалізувала, вони не можуть свідчити, що потерпілий придбав саме ці товари, у вказану ним дату, а також, що ці товари є подібними до викрадених, нові та в гарному стані (т.1 арк.к.п.28-32);

Окрім того, надані потерпілим фотозображення викрадених речей всупереч ст. 105 КПК України не ідентифіковані слідчим як додаток до вказаного протоколу допиту та не засвідчені підписом слідчого, отже є недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням вимог КПК України.

Призначаючи судову товарознавчу експертизу, слідчий на її вирішення поставив питання про ринкову вартість не наданого на експертизу викраденого майна станом цін на 25.10.2019, які були придбані новими 25.10.2019 та мають відповідні характеристики, а саме: одна пара чоловічих калош «DAGO» (48419); одна пара чоловічих шкарпеток «Premium» Україна м. Житомир (зимові, класичні, однотонні, склад: вовна 90%, ПА 10%); одна пара чоловічих шкарпеток «Голд Люкс текстиль Еліт» ТОВ «Люкстекстиль» м. Житомир (демісезонні, класичні, однотонні, склад: бавовна 85%, ПА 10%, лайка 5%).

Однак, вказана інформація про характеристики викраденого майна не мотивована, не обґрунтована та матеріалами кримінального провадження не підтверджена.

Стороною обвинувачення не надано доказів, на підставі яких слідчий дійшов висновку, що калоші мають код 48419 (який є індивідуальним кодом відповідного товару для продажу в мережі інтернет). Шкарпетки мають саме такий склад, характеристики та опис, оскільки додані до постанови про призначення експертизи фотозображення не містять таких ознак і в тому обсязі, як зазначено слідчим, їх встановити на підставі цих зображень, без отримання додаткової інформації, неможливо. Потерпілим ОСОБА_10 така інформація також не надана.

Також, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_20 , надані в судовому засіданні, та записи з камер відеоспостереження суду, не можуть бути покладені в основу обвинувачення та бути доказом належності майна потерпілому та його вартості, з тих підстав, що свідок ОСОБА_12 безпосередньо не бачив, які саме речі знаходилися у пакеті потерпілого, а їх перелік відомий йому тільки зі слів ОСОБА_10 .

Показання свідка ОСОБА_20 не містять в собі обставин, які підлягають доказуванню, оскільки свідком події вона не була, речей потерпілого не бачила. Відеозапис з камери спостереження суду також не містить жодних даних щодо викраденого майна.

За таких обставин, висновок експерта № 950 від 14.11.2019 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, суд першої інстанції правильно визнав неналежним доказом, оскільки майно, ринкова вартість якого була предметом дослідження з характеристиками, зазначеними у постанові слідчого про призначення цієї експертизи, не встановлене судом як предмет крадіжки.

Наведені обставини, впливають на правильну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема чи був у її діях склад кримінального правопорушення, оскільки кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується, має матеріальний склад.

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду, про те, що неможливо з`ясувати належність та вартість викраденого майна, що в свою чергу унеможливлює зробити висновок про те, чи мале місце адміністративне правопорушення, або кримінальне правопорушення та, як наслідок виключає у даному випадку можливість визначити об`єкт кримінального правопорушення, як обов`язкову складову частину складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Отже, стороною обвинувачення не доведено наявність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту належності майна потерпілому, його вартості та розміру завданих збитків, стороною обвинувачення не надано.

Дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах не можуть бути враховані, як докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Зокрема, показання потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 та інформація, що міститься на відеозаписі з камер спостереження суду, містять інформацію лише про час та місце вчинення кримінального правопорушення (проступку).

Проте, належність викраденого майна та його вартість, яка б перевищувала 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, належними та допустимими доказами не встановлена.

Інших доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду, про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується, тому суд першої інстанції правильно виправдав ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, тобто за недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Доводи сторони обвинуваченого, про те, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку висвітлив тільки оцінку висновку експерта, інші досліджені письмові докази та пояснення свідка і потерпілого, судом лише перелічені, без надання їм належної правової оцінки та аналізу, є необгрунтованими, оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження, встановлено, що у вироку місцевого суду надана належна оцінка всім наявним у матеріалах кримінального провадження доказам окремо, з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку.

Зокрема, місцевий суд надав правильну оцінку показанням допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_22 , який пояснив, що калоші та шкарпетки він придбав на ринку у смт. Олександрівка. Проте, придбанням ним вказаних товарів не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Зокрема, відсутні будь-які документи на підтвердження придбання калош та шкарпеток, а саме квитанції, товарні, фіскальні чеки тощо).

Також, відсутні будь-які свідки, які б підтвердили факт придбання потерпілим ОСОБА_22 вказаних товарів, продавці, які б могли підтвердити продажу цих товарів органом досудового розслідування не встановлені, викрадені речі не знайдені.

Разом з тим, свідок ОСОБА_12 безпосередньо не бачив, чи знаходилися у пакеті будь-які речі. При цьому, які саме речі знаходилися у пакеті потерпілого, та їх перелік відомий свідку тільки зі слів потерпілого ОСОБА_10 .

Водночас, при поданні до поліції заяви про крадіжку потерпілий взагалі не вказав суму викраденого та перелік викраденого майна, вказавши лише, що викрадено поліетиленову сумку, у якій знаходилось 100 грн. та особисті речі (т.1 арк.к.п. 4).

Твердження наведені в апеляційній скарзі прокурора про те, що місцевим судом безпідставно визнано недопустимим доказом доданий потерпілим до протоколу допиту від 31.10.2019 Фотозображення викрадених речей також є необгрунтованими, оскільки надані потерпілим фотозображення товарів не є доказом придбанням саме цих товарів, так-як фото зроблені особисто ОСОБА_22 .

При цьому, на фото, як пояснив потерпілий, зображені подібні товари. Фото цих подібних товарів зроблені у продавців, які не продавали потерпілому товари та не у тому місці, де товари купувалися ОСОБА_22 , через кілька днів після крадіжки.

До того ж, надані потерпілим фотозображення викрадених речей у порушення вимог ст. 105 КПК України не ідентифіковані слідчим як додаток до протоколу допиту та не засвідчені підписом слідчого, тому місцевий суд обгрунтовано визнав їх недопустимим доказом.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд безпідставно визнав висновок експерта № 950 від 14.11.2019 неналежним доказом, є неспроможними, оскільки призначаючи судову товарознавчу експертизу, слідчий на її вирішення поставив питання про ринкову вартість не наданого на експертизу викраденого у потерпілого майна станом цін на 25.10.2019, які були ним придбані. Інформація про характеристики викраденого майна матеріалами кримінального провадження не підтверджена. Докази, на підставі яких слідчий дійшов висновку, що калоші мають код 48419 (який є індивідуальним кодом відповідного товару для продажу в мережі інтернет) відсутні. Шкарпетки мають саме такий склад, характеристики та опис, оскільки додані до постанови про призначення експертизи фотозображення не містять таких ознак і в тому обсязі, як зазначено слідчим.

Доводи прокурора про те, що витяг з ЄРДР є доказом встановлення повного і точного переліку та найменування викраденого у потерпілого ОСОБА_10 майна, їх характеризуючі та ідентифікуючі ознаки, а також підтвердження факту встановлення експертом вартості саме викраденого, а не іншого майна, не грунтуються на законі, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, належним чином виконав вказівки суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, дослідив всі обставини, які належать до предмета доказування та мають істотне значення для правильної правової оцінки дій ОСОБА_7 в аспекті ст. 17 КПК України, надав їм належну правову оцінку та постановив обґрунтоване рішення відповідно до вимог закону.

При цьому суд першої інстанції надав оцінку кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення. Отже, твердження апелянта у цій частині, також не заслуговують на увагу.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Згідно з вимогами ст. 91 КПК у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, встановлені суперечності надали достатні підстави суду першої інстанції дійти висновку, що доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів поза розумним сумнівом не доводить винуватості ОСОБА_7 і не може бути визнана достатньою для ухвалення щодо неї обвинувального вироку.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає правильним рішення суду першої інстанції про визнання невинуватою ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та виправдання її у зв`язку з недоведеністю наявності в її діянні складу даного кримінального правопорушення.

Будь-яких інших доводів, щодо незаконності вироку суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області від 21 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4