ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/478/24 Справа № 704/383/24 Категорія: ч.1 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000122 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, студента, раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України, до 100 годин громадських робіт,-

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Тальнівського районного суду Черкаської області від 02.04.2024 ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 03.03.2024 р. близько 21:00 години, в м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту, яка розташована поблизу кав`ярні «Світ кави» по вул. Захисників України, 9а, під час конфлікту з ОСОБА_8 , незаконно, протиправно, умисно, з мотивів фізично покарати ОСОБА_8 наніс почергово кулаками обох рук близько чотирьох ударів в обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці, на правій вушній раковині, на спинці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05-9-01/81 від 05.03.2024 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікацію дій, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є студентом Черкаської медичної академії, тому громадські роботи не має можливості відробляти, так як навчається на денній формі навчання, за місцем навчання та проживання негативних характеристик не має.

Також, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, вважає, що покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; думки прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин не досліджувалися відповідно до вимог ст. 382 ч.2 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, обставини кримінального проступку та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 100 годин громадських робіт відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання у виді штрафу, оскільки ОСОБА_7 є студентом денної форми навчання Черкаської медичної академії, і як пояснив під час апеляційного розгляду справи, на даний час не працює, стипендії не отримує, тобто не має офіційного джерела доходу, перебуває на утриманні батьків, а тому зважаючи на його соціальний та майновий стан, його виправлення можливе при призначенні покарання у виді громадських робіт.

Твердження обвинуваченого про те, що він є студентом денної форми навчання, а тому не зможе відробляти покарання у виді громадських робіт, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки громадські роботи виконуються у вільний від навчання час, тому на навчальний процес ОСОБА_7 жодним чином не вплинуть.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, щодо нього було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст. 122 КК України, яке ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.11.2021 було закрито у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості в поданій апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді 100 годин громадських робіт є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним та обґрунтованим, покарання йому призначено вірно, а підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, як про це він просив в апеляційній скарзі, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.2 ч.1 ст. 407, ст. 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді