У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши матеріали клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001009 від 21 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України

У С Т А Н О В И В:

10.07.2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого ГСУ СБ України, у кримінальному провадженні №0001009 від 21.06.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Крушинка Васильківського району Київської області, громадянина України, працюючого директором Департаменту відомчої безпеки та контрою Державної митної служби України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

У клопотанні слідчого, погодженого з прокурором, ставить питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування з визначенням застави у розмірі 3 302,51 (три тисячі триста два) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 000 000 (десять мільйонів) гривень, у разі внесення якої покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001009 від 21.06.2023 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

05 жовтня 2023 року заступником Генерального прокурора винесена постанова, якою здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001009, яке проводилося ГСУ ДБР, доручено ГСУ СБ України.

09.07.2024 року о 22:10 годині ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України наступного змісту.

Директор Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби України ОСОБА_5 та заступник директора Департаменту - начальник відділу аналізу ефективності виконання посадових обов`язків, працівниками митних органів ОСОБА_7 , залучивши працівника сектору внутрішньої безпеки Вінницької митниці ОСОБА_10 , який надав згоду на конфіденційне співробітництво у цьому кримінальному провадженні та діяв під контролем працівників правоохоронних органів упродовж вересня 2023 - липня 2024 років, налагодили протиправну схему одержання неправомірної вигоди від керівництва Вінницької митниці за не створення штучних перешкод у їх діяльності, не припинення можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці та не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Так, наказом в.о. голови Державної митної служби України № 270-о від 21.04.2023 ОСОБА_5 призначено на посаду виконувача обов`язків директора Департаменту внутрішньої безпеки Держмитслужби.

Відповідно до наказу Держмитслужби № 468 від 07.09.2023 року «Про внесення змін до Переліку індексів керівництва Держмитслужби та структурних підрозділів Держмитслужби» Департамент внутрішньої безпеки Держмитслужби реформовано у Департамент відомчої безпеки та контролю Держмитслужби. ОСОБА_5 призначено на посаду директора Департаменту відомчої безпеки та контролю Держмитслужби.

В силу займаної посади ОСОБА_5 наділений організаційно - розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, здійснює функції представника влади, тобто є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Директор Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби України ОСОБА_5 , являючись працівником правоохоронного органу, будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції, вчинив корупційні злочини у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Не пізніше 20.07.2023, точну дату та час під час досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник умисел на щомісячне отримання неправомірної вигоди від керівництва Вінницької митниці за не створення штучних перешкод у їх діяльності, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства. Розуміючи, що самостійно налагодити процес отримання неправомірної вигоди від працівників Вінницької митниці, він не зможе, ОСОБА_5 прийняв рішення прозалучення до цього виконувача обов`язків заступника директора Департаменту - начальника відділу запобігання та протидії правопорушенням у сфері службової діяльності ОСОБА_7 (з 07.09.2023 - заступника директора Департаменту відомчої безпеки та контролю Держмитслужби - начальника відділу аналізу ефективності виконання посадових обов`язків працівниками митних органів), який на це погодився.

У зв`язку з цим, точну дату під час досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 18.08.2023, вказаними особами у не встановленому досудовим розслідуванням місці розроблено злочинний план одержання неправомірної вигоди групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Зазначений злочинний план полягав у першочерговому залученні до злочинної схеми систематичного одержання неправомірної вигоди співробітника сектору внутрішньої безпеки Вінницької митниці ОСОБА_10 , робоче місце якого знаходилось за місцем знаходження цієї митниці та який безпосередньо підпорядковувався їм під час виконання службових обов`язків, у тому числі шляхом надання йому неправомірної вигоди за сприяння у систематичному одержанні неправомірної вигоди від службових осіб. Так, ОСОБА_10 у свою чергу мав довести до керівництва Вінницької митниці Державної митної служби України вимогу про необхідність щомісячної передачі неправомірної вигоди для ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , безпосередньо одержувати грошові кошти та у подальшому передавати неправомірну вигоду ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . У випадку неотримання на це згоди від службових осіб Вінницької митниці, ОСОБА_10 мав організувати свою роботу таким чином, щоб активно виявляти порушення у діяльності службових осіб Вінницької митниці та притягувати їх до встановленої чинним законодавством відповідальності.

З цією метою, 18.08.2023 ОСОБА_7 , діючи на виконання раніше розробленого із ОСОБА_5 злочинного плану, перебуваючи неподалік приміщення Держмитслужби України, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , повідомив співробітнику сектору внутрішньої безпеки Вінницької митниці ОСОБА_11 , який на той час перебував під контролем працівників правоохоронних органів та діяв з метою фіксації та викриття неправомірної діяльності ОСОБА_5 , про необхідність організації та виконання ним своїх службових обов`язків таким чином, щоб протиправно одержувати від співробітників цієї митниці неправомірну вигоду у сумі 1 тис. - 1 тис. 500 доларів США щомісячно.

Цього ж дня, ОСОБА_10 поряд з входом до адміністративної будівлі Держмитслужби зустрівся із виконувачем обов`язків директора Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби України ОСОБА_5 , який повідомив, що за результатами проведених ОСОБА_10 перевірок виконання службових обов`язків співробітниками Вінницької митниці до нього звертались службові особи цієї митниці з проханням не вживати заходів для притягнення їх, а саме начальника митного посту «Дністер» Вінницької митниці ОСОБА_12 та інших осіб, до відповідальності за допущені порушення, однак, враховуючи що керівництво Вінницької митниці не запропонувало та не надало за це неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, дав вказівку активізувати роботу в цьому напрямку. Також ОСОБА_5 пообіцяв матеріально «допомогти» ОСОБА_11 за належну організацію роботи з проведення таких перевірок, маючи на увазі надання йому неправомірної вигоди.

Діючи на виконання вказівок керівництва Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби, ОСОБА_10 у серпні 2023 року передав ОСОБА_8 вимогу щодо необхідності щомісячного надання неправомірної вигоди для ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці України, не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

При цьому ОСОБА_10 повідомив, що в іншому випадку він організує роботу таким чином, щоб активніше виявляти порушення у діяльності службових осіб Вінницької митниці та притягувати їх до встановленої чинним законодавством відповідальності та вчиняти інші дії у межах своїх повноважень для того, внаслідок чого службові особи Вінницької митниці будуть змушені надавати неправомірну вигоду.

У наступному, під час зустрічі, яка відбулась 20.08.2023 у ОСОБА_10 з ОСОБА_7 в м. Києві за ініціативи останнього, ОСОБА_7 дав ОСОБА_11 вказівку передати керівнику Вінницької митниці ОСОБА_8 вимогу щомісячно передавати кошти на потреби підрозділу - Департаменту внутрішньої безпеки та, у випадку неприйняття цієї пропозиції, активізувати роботу з проведення перевірок в діяльності співробітників Вінницької митниці.

Зазначені вимоги ОСОБА_11 також підтвердив ОСОБА_5 під час телефонної бесіди з ним, що мала місце 21.08.2023.

Надалі, після прибуття ОСОБА_10 по службових питаннях до Державної митної служби України, 28.08.2023 близько 12 год. 30 хв., він зустрівся із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які запитали про те, яким чином відреагувала в.о. керівника Вінницької митниці ОСОБА_8 на їх вимогу щомісячно передавати неправомірну вигоду для «потреб» Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби України. Після повідомлення ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 пояснила, що щомісячно і так передає грошові кошти керівництву Державної митної служби України і в подальшому здійснюється їх розподіл, в т.ч. для працівників Департаменту внутрішньої безпеки, ОСОБА_5 повідомив, що це не відповідає дійсності та дав ОСОБА_11 вказівку передати ОСОБА_8 вимогу про необхідність надання щомісячно безпосередньо через ОСОБА_10 грошових коштів у сумі 5000 доларів США та у випадку неотримання на це згоди, вживати заходів до виявлення порушень в діяльності службових осіб Вінницької митниці.

При цьому ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_10 , що жодних проблем з цього приводу у нього не буде, ОСОБА_8 на його дії з приводу проведення перевірок в діяльності працівників Вінницької митниці керівництву Державної митної служби України не скаржитиметься.

Крім того, з метою налагодження систематичного отримання неправомірної вигоди від службових Вінницької митниці, під час зазначеної зустрічі ОСОБА_5 дав вказівку ОСОБА_7 передати грошові кошти у сумі 1000 доларів США особисто для ОСОБА_10 .

Діючи на виконання раніше розробленого злочинного плану, який полягав у налагодженні систематичного отримання неправомірної вигоди групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, та вказівки ОСОБА_5 , цього ж дня, близько 20 год., ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_10 та за подальше сприяння у незаконному одержанні неправомірної вигоди від службових осіб Вінницької митниці Державної митної служби України , передав йому для використання на власні потреби неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 доларів США, що згідно з курсом Національного банку Українистаном на 28.08.2023 становило 36 568,60 грн.

Після доведення ОСОБА_10 ОСОБА_8 вимог щодо необхідності щомісячної передачі неправомірної вигоди в грошовому еквіваленті ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 22.09.2023, близько 15 год. 00 хв., виконувач обов`язків керівника Вінницької митниці Державної митної служби України ОСОБА_8 у своєму службовому кабінеті запитала ОСОБА_10 коли саме від матиме зустріч із керівництвом Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби та, отримавши відповідь ОСОБА_10 про те, що вказана зустріч відбудеться за декілька днів, повідомила, що ввечері з ним зв`яжеться заступник керівника Вінницької митниці ОСОБА_13 з приводу передачі неправомірної вигоди.

Цього ж дня, близько 17 год. 55 хв. ОСОБА_13 , не будучи обізнаним з незаконними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за дорученням останньої, поряд з будинком побуту «Ювілейний» за адресою АДРЕСА_4 надав ОСОБА_11 неправомірну вигоду у вигляді 1000 доларів США, 10 банкнотами номіналом по 100 доларів США, які знаходились у білому конверті й з метою приховування факту передачі, були поміщені під обгортку плитки шоколаду «Craft Millennium» та підлягали подальшій передачі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , що згідно з курсом Національного банку України на 22.09.2023 становило 36 568, 60 грн.

У наступному, 25.09.2023, близько 15 год 00 хв, діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , перебуваючи поряд з адміністративною будівлею Державної митної служби України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про те, що в.о. керівника Вінницької митниці ОСОБА_8 передала неправомірну в сумі лише 1000 доларів США та висловив готовність передати їм зазначену суму неправомірної вигоди.

Реагуючи на повідомлення ОСОБА_10 про те, що розмір неправомірної вигоди є значно меншим, ніж вони обговорювали раніше, ОСОБА_5 повідомив, що головним у цьому є те, що процес отримання неправомірної вигоди «зрушив з місця» та дав ОСОБА_11 вказівку й надалі активно працювати в цьому напрямку, маючи на увазі проведення активних перевірочних заходів у діяльності службових осіб Вінницької митниці.

Крім того, під час цієї зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи реальну можливість вільно розпорядитись одержаною неправомірною вигодою в сумі 1000 доларів США на свій розсуд, дали вказівку ОСОБА_11 залишити їх собі.

Таким чином, 22.09.2023 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи злочинний план, спрямований на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з її вимаганням, будучи службою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одержав через ОСОБА_10 для себе та інших осіб від службових осіб Вінницької митниці неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 доларів США що згідно з курсом Національного банку Українистаном на 25.05.2023 становило 36 568,60 грн., за не створення штучних перешкод у діяльності співробітників Вінницької митниці Державної митної служби України , не припинення їх можливих неправомірних дій при митному оформленні товарів та транспортних засобів в зоні діяльності вказаної митниці, не притягнення їх до відповідальності за допущені порушення вимог чинного законодавства.

Не зупиняючись на скоєному, діючи в подальшому з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, групою осіб ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 продовжили злочинну діяльність з метою особистого збагачення.

Так, 02.11.2023 ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1000 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 10.11.2023 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 про вказану грошову суму та пропозицією останнього залишив собі.

01.12.2023 ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1000 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 05.12.2023 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 про вказану грошову суму та за пропозицією останнього залишив собі.

26.01.2024 ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1500 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. При цьому ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_11 , що надалі питаннями передачі неправомірної вигоди керівництву Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби вона не займатиметься і з цього приводу йому надалі необхідно буде контактувати із новопризначеним керівництвом Вінницької митниці. 09.02.2024 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 про вказану грошову суму та за пропозицією останнього залишив собі.

21.02.2024 заступник керівника Вінницької митниці ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 3050 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 23.02.2024 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 про вказану грошову суму та 29.03.2024 за пропозицією останнього залишив собі.

27.03.2024 заступник керівника Вінницької митниці ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 5000 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 29.03.2024 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 і ОСОБА_7 про вказану грошову суму та за їх вказівками поділ на дві рівних частини, одну з яких у сумі 2500 доларів США передав ОСОБА_7 , а іншу частину, за їх пропозицією залишив собі.

26.04.2024, заступник керівника Вінницької митниці ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 4600 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 30.04.2024 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 і ОСОБА_7 про вказану грошову суму. 08.05.2024 за вказівкою ОСОБА_5 він передав йому 1600 доларів США, а гроші у сумі 3000 доларів США за пропозицією ОСОБА_5 залишив собі.

19.06.2024 заступник керівника Вінницької митниці ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 конверт, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 5000 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 21.06.2024 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 і ОСОБА_7 про вказану грошову суму та за вказівкою ОСОБА_7 передав йому 2500 доларів США, а гроші у сумі 2500 доларів США за пропозицією ОСОБА_7 залишив собі.

07.07.2024 заступник керівника Вінницької митниці ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 два конверти, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 4900 доларів США, для передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як неправомірної вигоди. 09.07.2024, близько 16:00 годині ОСОБА_10 , знаходячись у будівлі Департаменту відомчої безпеки та контролю Державної митної служби за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, отримав від ОСОБА_5 вказівку зустрітися з ОСОБА_7 . Під ас зустрічі з ОСОБА_7 він повідомив, що ОСОБА_9 надав 4900 доларів США, та за вказівкою ОСОБА_7 розділив гроші на дві частини, одну з яких у сумі 2500 доларів США передав ОСОБА_7 , а іншу частину, за його пропозицією залишив собі.

Усього упродовж вересня 2023 - липня 2024 років ОСОБА_5 , незаконно одержав від службових осіб Вінницької митниці неправомірну вигоду в загальній сумі 26050 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України на момент їх отримання становило 1063530,77 грн.

При цьому, ОСОБА_5 , діючи незаконно, надав керівнику сектору внутрішньої безпеки Вінницької митниці ОСОБА_11 неправомірну вигоду в загальній сумі 18950 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) доларів США, що згідно з курсом Національного банку України на момент надання неправомірної вигоди становило 737434,10 грн. за сприяння в одержанні ним та ОСОБА_7 неправомірної вигоди від службових осіб Вінницької митниці.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення та невчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у наданні неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням свого службового становища, службовій особі, яка займає відповідальне становище, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_5 інкримінуються діяння, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, вчиненні у сфері службової діяльності особою, яка займає відповідальне становище, в зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти існуючим ризикам щодо можливості: переховуватися від органів досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нові кримінальні правопорушення та/або продовжити злочинну діяльність.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Вважає обґрунтованою підозру пред`явлену ОСОБА_5 , оскільки вона підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами, при цьому доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх доводів зазначив, що висунута йому підозра є необґрунтованою, а події, які в ній описані спровоковані працівниками правоохоронних органів. Просив врахувати наявність міцних соціальних зав`язків та незадовільний стан здоров`я.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання з наступних підстав. Досудове розслідування проводиться з порушенням правил щодо підслідності, оскільки у даному кримінальному провадженні, за суб`єктним складом, його має проводити Державне бюро розслідувань. Обставини, які викладені в підозрі були спровоковані «викривачем», який «залегендований» як свідок ОСОБА_10 . Докази, які долучені до клопотання, є недопустимими, оскільки інформація, наведена в протоколах негласних слідчих (розшукових) дій, отримана у порушення вимог законодавства, на підставі ухвал апеляційних судів різних регіонів. Ризики можливої поза процесуальної поведінки підозрюваного прокурором в судовому засіданні не доведені. Стверджує, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, сім`ю та постійне місце проживання, має незадовільний стан здоров`я. Зауважив, що у разі застосування запобіжного заходу у виді застави, її розмір має бути визначений відповідно до положень КПК України, тобто помірним та адекватним, у такий сумі, яка б не виключала можливість її внесення.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, зазначає наступне.

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, обґрунтовується доказами, які зібрані у кримінальному провадженні, а саме: показами свідка ОСОБА_10 , письмовими документами, речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зокрема причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень на даному етапі досудового розслідування підтверджується наведеними у клопотанні доказами та іншими матеріалами провадження.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно вимог до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, судом встановлено таке.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи невинуватість підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що долучені до клопотання та були враховані слідчим суддею, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкриміновані йому дії. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також з огляду на характер і високий ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини за пред`явленою йому підозрою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовує необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає недоведеними з огляду на наступне.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі, для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про тяжкість інкримінованих йому дій, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, про реальність існування вищезазначеного ризику свідчить і характер інкримінованого підозрюваному злочину, який вчинено із застосуванням засобів прикриття.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст.23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

Слідчий суддя враховує, що на даний час тривають слідчі (розшукові) дії та встановлюються інші особи, які надавали підозрюваному допомогу у здійсненні інкримінованої йому злочинної діяльності, а перебування ОСОБА_5 на свободі надасть йому можливість приховати сліди вчинених дій та здійснити вплив на вказаних осіб. Також існує ризик впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою запобігання покаранню.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики судом на даний час не встановлено.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, і низку слідчих дій буде неможливо виконати у разі ухилення підозрюваного від явки до органу досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Згідно ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Межі у яких визначається розмір застави, передбачені ч.5 ст.182 КПК України, відповідно до положень якої, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд визначає розмір застави, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його матеріальний стан, та у зв`язку з тим, що застава у розмірі 3 300 (три тисячі триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для відмови в задоволенні клопотання слідчого не встановлено, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2024 року, включно. Визначити розмір застави у вигляді 3 300 (три тисячі триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 992 400 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти, та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись Кримінальним процесуальним кодексом України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 вересня 2024 року, включно.

Визначити розмір застави у вигляді 3 300 (три тисячі триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 992 400 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти, та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків в межах даного кримінального провадження;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1