УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000328 від 05 липня 2023р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України про надання дозволу на примусове відбирання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024р. на адресу суду надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000328 від 05 липня 2023р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України про надання дозволу на примусове відбирання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюватися досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000328 від 05 липня 2023р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що в ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступивши у змову, в особливий період організували злочинну схему, яка полягала у вирішенні питання щодо зарахування на навчання осіб, у тому числі осіб чоловічої статті призивного віку, в порушення порядку прийому на навчання для здобуття фахової перед вищої та вищої освіти до структурних підрозділів Національного авіаційного університету та інших навчальних закладів, а також щодо успішного проходження такими особами навчання за неправомірну вигоду, що також позбавляє можливості мобілізувати їх до Збройних Сил України.

25 червня 2024р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

10 липня 2024р. слідчим слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 на виконання вимог Закону України Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», винесено постанову про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 для подальшого внесення до електронного реєстру геномної інформації людини за участю уповноваженої особи з числа спеціалістів-криміналістів слідчого управління ГУНП у м. Києві та/або особи, що її заміщує на період відсутності (відпустка, лікарняний, тощо) та направлення біологічних зразків до Київського НДЕКЦ МВС України, але останній відмовився добровільно надати біологічні зразки (букального епітелію).

Враховуючи наведене, слідчий звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді.

В судовому засіданні слідчий зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення вимог клопотання, просили суд відмовити у його задоволення у повному обсязі, з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Заперечуючи щодо задоволення клопотання слідчого, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що на слідчого, як на уповноважену особу органу досудового розслідування покладені повноваження щодо відбору біологічного матеріалу для проведення державної реєстрації геномної інформації у осіб яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, лише за умови коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, однак, ані в клопотанні, ані в постанові про відібрання біологічних зразків слідчим не зазначено яке значення мають як самі біологічні зразки так і висновки молекулярно-генетичної експертизи, за результатом їх дослідження, для з`ясування обставин вказаного кримінального провадження, а також використання їх як доказ.

Заслухавши доводи слідчого, думку підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що правові підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні, виходячи із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів клопотання та встановлено слідчим суддею, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюватися досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000328 від 05 липня 2023р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Київська міська прокуратура.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (ст.ст.160-166 цього Кодексу).

Відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Частиною 4 ст. 132 КПК України визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя зауважує, що на відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно положень КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків, зокрема і для формування Електронного реєстру геномної інформації.

Так, 09 липня 2022р. Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі-Закон № 2391-IX).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: 1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; 2) розшуку осіб, зниклих безвісти; 3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе.

В Україні проводяться обов`язкова та добровільна державна реєстрація геномної інформації.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону № 2391-IX, обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

Порядок проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини затверджений Постановою КМУ від 29 серпня 2023р. № 978, відповідно до п. 4 розділу «Відбір біологічного матеріалу та направлення його на молекулярно-генетичну експертизу (дослідження)» якого, відбір та направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, у разі, коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюється згідно із ст. 242 КПК України, яка визначає підстави для призначення експертизи у кримінальному провадженні.

Проте вищепереліченими нормативними актами не врегульоване питання щодо порядку дій у разі відмови у наданні біологічних зразків для проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації особи, процесуальний статус якої відповідає визначеному у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2391-IX (зокрема повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України).

Як було зазначено вище, примусове відібрання зразків, у кримінальному провадженні відбувається лише у разі, коли зразки можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження.

Тобто, примусове відібрання біологічних зразків у особи для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації, для цілей формування електронного реєстру геномної інформації людини, чинним законодавством не передбачено.

Так, аналізуючи вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, може бути задоволено, у разі доведення стороною, якою воно ініційовано, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та будуть використані як доказ відомостей, що містяться в речах і документах, а також у разі неможливість іншими способами довести такі обставини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Драган Петрович проти Сербії» від 14 квітня 2020р., скарга № 75229/10, відсутність передбачуваності законодавства, яке встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання слідчого судді, зважаючи на характер підозри у цьому кримінальному провадженні та кваліфікацію, за якою проводиться досудове розслідування, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як примусове відібрання біологічних зразків є невиправданим, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні та будуть використані як доказ, як і не доведено неможливість іншими способами довести обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а отже задоволення вказаного клопотання суперечитиме завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України, відповідно до яких жодна особа не повинна бути піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Крім того, доказів призначення у кримінальному провадженні судової молекулярно-генетичної експертизи матеріали клопотання не містить.

За приписами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказані норми КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною, яка звернулась із даним клопотанням до суду, не доведено обставин, які в силу положень ст. 245 КПК України надають право на примусове відібрання біологічних зразків.

Слідчим суддею також враховується, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, наведеної у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», кожна людина має право не свідчити проти себе, при цьому мається на увазі не лише надавати свідчення, а також не свідчити проти себе мовою свого тіла.

Ураховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 є необґрунтованим та недоведеним, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-166, 241, 245, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000328 від 05 липня 2023р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України про надання дозволу на примусове відбирання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: