Справа № 445/554/24
Провадження № 1-кп/445/178/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000010 від 11.01.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

в с т а н о в и в:

у ОСОБА_4 , у невстановлений день першої половини серпня 2023 року, під час перебування на території його домогосподарства ( АДРЕСА_2 ) виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ 21043 (д.н.з. - НОМЕР_1 ), власником якого є ОСОБА_6 , який перебуває у постійному користуванні ОСОБА_5 та вирішив продати даний автомобіль своєму сусідові ОСОБА_7 за 3000 грн. У подальшому ОСОБА_7 , діючи із відома ОСОБА_4 , не знаючи про відсутність дозволу відповідного власника і постійного користувача автомобіля, за допомогою мотоблока перемістив даний автомобіль на власне подвір`я ( АДРЕСА_3 ).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що має намір відшкодувати завданому йому матеріальну шкоду, просив покарання призначити на розсуд суду.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, підтверджена.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК країни.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра.

Відтак, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.289 КК України необхідно призначити у межах, установлених у санкції ч.1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його щире каяття, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання, щодо майна на яке накладено арешт слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 07.10.2024.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 15.01.2024.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 21043 червоного кольору, без реєстраційного номерного знаку, в якому відсутні: два передні колеса; рульова рейка; балон та редуктор газової установки; двигун; задній міст з двома колесами; передня кришка капоту; два чохли з передніх сидінь - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 260 грн. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1