Справа № 713/3344/24
Провадження №1-кп/713/174/24
УХВАЛА

іменем України

03.10.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця клопотання прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000339 від 07.07.2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вижниця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянство України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

УСТАНОВИВ:

02.09.2024 року судом отримано клопотання Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000339 від 07.07.2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

У підготовче судове засідання з`явилися: прокурор ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 .

У підготовче судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, належно повідомлений про дату. час та місце проведення підготовчого судового засідання. До початку підготовчого судового засідання надав до канцелярії суду заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 зазначили, що потерпілий ОСОБА_7 примирився з ОСОБА_4 , відмовляється від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Просили клопотання потерпілого задовольнити і закрити кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання потерпілого, вказував, що це є правом учасників процесу, тому наявні підстави для закриття кримінального провадження.

Згідно з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так, ОСОБА_4 , 05.07.2024 року, біля 23.30 год., перебував біля під`їзду житлового будинку по АДРЕСА_2 . На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_7 виникла суперечка. В ході якої ОСОБА_4 з достатньою силою наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в ліву частину щелепи, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відповідно висновку експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, при яких ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 14.08.2024 року №1267 ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу, він не може у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_4 теж виявляв ознаки психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу, стан гострої алкогольної інтоксикації. За своїм психічним станом він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи, що після інкримінованого йому діяння, ОСОБА_4 був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні з 06.07.2024 року до 18.07.2024 року, де пройшов необхідний курс лікування та був виписаний з покращенням, а також враховуючи психічний стан ОСОБА_4 на час освідчення СПЕК, до нього рекомендовано застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Прокурор у клопотанні просив застосувати до ОСОБА_4 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Згідно з ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

За змістом абз.2 ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пп.2, 3 ч.2 цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Пунктом 2 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пп.5-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу.

Аналіз змісту ч.1 ст.477 КПК України свідчить, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Згідно з ч.1 ст.511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні (ч.1 та 2 ст.512 КПК України).

Судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється згідно із загальними правилами КПК України і законодавець визначає можливість закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру на стадії досудового розслідування (стаття 511 КПК України), умови та підстави закриття кримінального провадження визначені у статті 284 КПК України.

При розгляді заяви потерпілого про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд застосовує загальні правила, визначені КПК України.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого (ч.1 ст.477 КПК України) і відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення (ч.4 ст.26 КПК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, як свідчить зміст глави 36 КПК України, має особливість стосовно початку такого провадження та його завершення. Жодних інших особливостей кримінального провадження у формі приватного обвинувачення ані главою 36 КПК України, ані іншими положеннями КПК України не передбачено. Тобто, після того, як кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що міститься у переліку таких правопорушень у ст.477 КПК України, задіється державно-владний ресурс органів досудового розслідування та прокуратури, який слугує подальшою рушійною силою здійснення досудового розслідування та підтримання обвинувачення під час судового розгляду.

Таким чином, визначений КПК України процесуальний порядок здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за своєю правовою природою є приватно-публічним різновидом кримінального провадження і його варто розглядати як диференціацію форми такого провадження у межах загальної його форми, врегульованої КПК України.

Закон не покладає на потерпілого обов`язку встановлення обставин кримінального правопорушення та його кваліфікації. Зазначене є винятковою компетенцією органів досудового розслідування, державного обвинувачення і суду.

Особливістю такого кримінального провадження є лише те, що необхідною умовою його здійснення є виражене у процесуальній формі бажання потерпілого щодо кримінального переслідування винного: провадження розпочинається лише за заявою потерпілого, відмова якого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття справи (крім кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

В іншій частині, у тому числі щодо кола осіб, уповноважених вносити відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, процедури збирання доказів, пред`явлення обвинувачення в обвинувальному акті та підтримання його прокурором у суді, нормами КПК України особливостей не встановлено.

Зміст ч.1 ст.477 КПК України у системному зв`язку із ч.4 ст.26 і п.7 ч.1 ст.284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК України. Оскільки потерпілий не зобов`язаний юридично оцінювати вчинені щодо нього протиправні дії, то подану ним до правоохоронних органів заяву про злочин без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією варто вважати підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

У розумінні наведених норм кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальних правопорушеннях, перелік яких міститься у ч.1 ст.477 КПК України, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 року у справі №496/4142/14-к.

Отже, відмова потерпілого ОСОБА_7 від обвинувачення відповідно до ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, незважаючи на те, що під час досудового розслідування були встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд, враховуючи вказані норми матеріального та процесуального права, дійшов висновку про закриття кримінального провадження, оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру майнова та моральна шкода кримінальним правопорушенням не завдана, витрати на залучення експерта відсутні, цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду потерпілим не заявлявся, речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 3, 7, 26, 30, 31, 110, 284, 314, 369-372, 392-395, 477, 503, 504, 506, 511, 512, 516 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000339 від 07.07.2024 року стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України закрити у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_7 від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Вижницький районний суд.

Суддя ОСОБА_8