н/п 1-кп/766/3314/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2024

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі : головуючого судді ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ;

?обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні (судовий розгляд) кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000459 від 22.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, техніка із системного адміністрування мобільної групи зв`язку центру мобільних вузлів зв`язку 6-го загону військової частини НОМЕР_1 , старшини 2 статті,

у вченні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 413 Кримінального кодексу України (далі КК),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, проходячи військову службу за контрактом, обіймаючи посаду техніка із системного адміністрування мобільної групи зв`язку центру мобільних вузлів зв`язку 6-го загону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старшина 2 статті», в порушення вимог статей 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.08.2000 року №1225, в проміжок часу з 27.05.2023 по 05.07.2023, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, неналежним чином зберігав за місцем тимчасової дислокації свого підрозділу в м. Херсоні ввірене йому у встановленому законом порядку військове майно, а саме: протирку до 9 мм пістолету Glock-17 Gen 4 №ACSF565, в кількості одна штука, вартістю 339,75 грн., йоршика до 9 мм пістолету Glock- 17 Gen 4 №ACSF565, в кількості одна штука, вартістю 391,50 грн., тактичного ліхтарика Surfire X300, в кількості одна штука, вартістю 9187,20 грн., накладок на рукоятку до 9 мм пістолету Glock-17 Gen 4 №ACSF565, в кількості чотири штуки, вартістю 5220,00 грн., кейса до 9 мм пістолету Glock-17 Gen 4 №ACSF565, в кількості одної штуки, вартістю 4500,00 грн., замка до 9 мм пістолету Glock-17 Gen 4 №ACSF565, в кількості одної штуки, вартістю 261,00 грн., додаткові магазини 9 мм пістолету Glock-17 Gen 4, в кількості одної штуки, вартістю 834,91 грн., магазини до 9 мм пістолету Glock-17 Gen 4 №ACSF565, в кількості трьох штук, вартістю 2148,15 грн., а також не забезпечив схоронність майна, тим самим втратив ввірене у службове користування військове майно, внаслідок порушення правил його зберігання, чим завдав збитків державі на загальну суму 22 882, 51 гривень.

2. Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною третьою ст. 413 КК України, як втрата ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчинена в умовах воєнного стану.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених Судом обставин

3. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, ухвалив із зазначених підстав

визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

допитати обвинуваченого,

дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

4. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

5. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засіданні роз`яснив у доступній, чіткій та конкретизованій формі обвинуваченому суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

6 .Отже, під час допиту обвинуваченого, останній свою вину визнав. Пояснив, що, в період часу з 27.05.2023 по 05.07.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.05.2023 перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 . Відбуваючи у відрядження залишив зазначене майно в приміщення за місцем тимчасової дислокації свого підрозділу в м. Херсоні без належного зберігання, а саме не передав зазначене майно під підпис відповідальній особі Коли повернувся після відрядження зазначеного майна вже не було. Обвинувачений вину свою визнав.

7. На переконання суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

8. Суд дослідив і приєднав до матеріалів справи такі докази, що характеризують обвинуваченого:

- копія паспорта громадянина України № НОМЕР_3 від 15.05.2023;

- копія військового квитка серія НОМЕР_4 ;

- копія посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_5 ;

- довідка №3-22052024/65210 від 22.05.2024 про те, що відомості в ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо обвинуваченого відсутні;

- медична характеристика, згідно з якою на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває;

- запит ТУ ДБР у м. Мелітополі від 22.05.2024 №17-03-9949/2024 до КП «Волонська обласна психіатрична лікарня м. Луцька щодо звернення обвинуваченого до лікаря психіатра про медичну психіатричну допомогу, на якому проставлений штамп лікарні про те, що ОСОБА_5 за наданням психіатричної допомоги не звертався.

ІІІ. Мотиви Суду

9. Кримінальна відповідальність за частиною третьою ст. 413 КК України настає за втрату або зіпсування ввірених для службового користування зброї, бойових припасів, засобів пересування, предметів технічного постачання або іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, що вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

10. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан.

11. Відповідно до ст. 1 Закону України «Правовий режим майна в Збройних силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

12. Відповідно до частини першої та другої ст. 3 зазначеного Закону, військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

13. Особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом. (ст. 7 Закону)

14. Приписи абзацу шостого пункту 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України покладають на військовослужбовців зокрема обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

15. Також приписи пункту 127 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язують солдата (матроса) у мирний і воєнний час нести відповідальність за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

16. Проаналізувавши показання обвинуваченого, дослідивши обставини, що викладені в обвинувальному акті, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, Суд дійшов до висновку, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 413 КК України, оскільки, на думку Суду, очевидно має факт неналежного зберігання обвинуваченим ввіреного йому майна, що проявилось у залишенні майна без догляду (оскільки обвинувачений перебував у відрядженні поза місцем тимчасової дислокації підрозділу), у вільному доступі для сторонніх осіб, всупереч порядку, встановленому законом для зберігання такого майна.

17. За таких обставин Суд погоджується з висновками сторони обвинувачення в тому, що обвинувачений проявив кримінальну протиправну недбалість, що призвело для втрати державного майна та спричинення шкоди державі.

18. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі і стороною обвинувачення дотримано стандарт доказування «поза розумним сумнівом».

ІV. Призначення покарання

19. Санкцією частини третьої ст. 413 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

20. Під час судового розгляду обвинувачений вину визнав і щиро покаявся, а тому Суд вважає, відповідно до пункту 1 частин першої ст. 66 КК України, цю обставину такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

21. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК, не встановлено.

22. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги та враховує:

- ступень тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до нетяжкого злочину;

- особу обвинуваченого його вік, те, що він не перебуває на диспансерному обліку у нарколога та психіатра, а також те, що він є діючим військовослужбовцем, який бажає надалі нести службу в Збройних Силах України;

- наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

23. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК).

24. У зв`язку із викладеним, Суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

25. Проте Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

26. В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

27. Суд вважає, що наведені аргументи в своїй сукупності є підставою для застосування до обвинуваченого статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим діянням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

28. У зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

29. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

30. Цивільний позов по справі не заявлявся.

31. Речових доказів у справі не має.

32. Експертизи не проводилися, експерти та спеціалісти не залучалися, процесуальних витрат, які підлягають відшкодування відповідно до 124 КПК не понесено.

33. Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його застосування Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 381, 382 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 413 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

3. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_5 :

3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_5 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Запобіжний захід не обирати.

6. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7. Прокурор, обвинувачений мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

8. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

9. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1