Справа № 624/830/24
провадження №1-в/624/27/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Кегичівка, Красноградського району, Харківської області подання Красноградського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дальнє, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого електрозварювальником АТ «Укргазвидобування» УБМР «Укрспецбудмонтаж», неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого Красноградським районним судом Харківської області 21.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання

в с т а н о в и в :

10 вересня 2024 року до Кегичівського районного суду Харківської області надійшло подання Краснограського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у відношенні ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 21.03.2023 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Подання обґрунтоване тим, що засуджений, будучи ознайомленим з умовами звільнення від призначеного покарання та обов`язками, покладеними на нього вироком суду, допустив їх невиконання. Так, 06.10.2023 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини, у зв`язку з чим було винесено застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування призначеного покарання. Крім цього, під час здійснення нагляду за засудженим було встановлено, що останній систематично, а саме п`ять разів вчинив адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності: 01.09.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (штраф 3400 гривень), 18.11.2023 за ч. 1 ст. 127 КУпАП (штраф 255 гривень), 20.01.2024 за ч. 1 ст. 127 (штраф 255 гривень), 22.06.2024 за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП (штраф 40800 гривень). З приводу вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень 02.02.2024 з засудженим було проведено профілактичну бесіду, а 07.06.2024 проведено бесіду та винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала, просила суд його задовольнити подання і направити засудженого для реального відбування призначеного покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки не вбачає систематичність порушень умов відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що не мав на меті ухилятися від виконання умов звільнення його від відбуття покарання, просив не скасовувати звільнення та не направляти його для відбуття покарання. Визнав, що вчиняв адміністративні правопорушення, у їх скоєнні свою вину визнавав, штрафи сплатив. Офіційно працює. Запевнив про недопущення у майбутньому порушень умов відбування покарання.

Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У відповідності до норм КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Відповідно до ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Пунктом 10 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 21.03.2023 ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення, застосовано ст. 75 КК України та звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку в2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України засудженого зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу із питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

04.05.2023 ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, від нього було відібрано підписку, пояснення та йому було роз`яснено, що він повинен періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Засуджений був ознайомлений, що в разі невиконання обов`язків, встановлених КВК, ЗУ «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

ОСОБА_5 був ознайомлений 04.05.2023 з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно з якою зобов`язаний з`являтися до органу пробації 1, 2 та 3 п`ятниця щомісяця.

Потім, 19.05.2023 ОСОБА_5 було встановлено для реєстрації та явки 1 п`ятниця щомісяця.

Згідно з листком реєстрації ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію 06.10.2023.

Згідно пояснення наданого ОСОБА_5 13.10.2023 він не з`явився на реєстрацію 06.10.2023 так як перебував на роботі, але документального підтвердження цьому не має.

У зв`язку з неявкою на реєстрацію ОСОБА_5 13.10.2023 було письмово попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків.

Також ОСОБА_5 були допущені адміністративні правопорушення: 1) 01.09.2023 передбачене за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 2) 18.11.2023 передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, 3) 20.01.2024 передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, 4) 22.06.2024 передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. За вчинення цих правопорушень ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

07.06.2024 з ОСОБА_5 було проведено бесіду та винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що хоча засуджений і допустив неявку у визначений для реєстрації день до органу пробації, але неявка не мала систематичного характеру, органом пробації не перевірені пояснення засудженого, який офіційно працевлаштований, щодо його перебуванні в призначений день для реєстрації на роботі.

Щодо вчинених ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, то суд виходить з таких положень Закону.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Отже для визначення систематичності вчинених засудженим адміністративних правопорушень має враховуватися не тільки кількість вчинених правопорушень, три і більше, але і об`єкт вчинених адміністративних правопорушень, яким може бути тільки суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Згідно положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку передбачені Главою 14 цього Кодексу та включають статті з 173 по 184.

Жодне з вчинених ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, не посягало на громадський порядок.

За таких обставин систематичність вчинення засудженим адміністративних правопорушень відсутня.

Встановлений судом факт неявки засудженого на реєстрацію, поважність якого належним чином органом пробації не перевірена, не свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення та не є достатньою підставою для звернення до суду з поданням про скасування звільнення від покарання.

Суд вважає, що вказані обставини та матеріали подання не свідчать про те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, не проявив готовності до самокерованої, соціально-правомірної поведінки, що свідчить про неможливість засудженого стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

Сам факт неналежного виконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання стосовно засудженого. Поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, оскільки останній до кримінальної відповідальності не притягався, системність вчинення адміністративних правопорушень відсутня, засуджений загалом виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, і хоча й допустив вчинення адміністративних правопорушень, але зазначені обставини у своїй сукупності, свідчать про його прагнення стати на шлях виправлення та відсутність ознак ухилення засудженого від відбування покарання. В матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

При таких обставинах, при відсутності інших підстав для направлення засудженого для відбування покарання, в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення в місця позбавлення волі засудженого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні подання Красноградського районного сектора №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області стосовно ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання - відмовити.

Особову справу ОСОБА_5 повернути до органу пробації для подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня оголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1