печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 22.01.2021, -

В С Т А Н О В И В :

11.10.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , згідно вимог якого просить накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 10.10.2024 в ході обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 13Pro, ІМЕІ: НОМЕР_1 з забороною користування та розпоряджання вказаним майном з метою збереження речових доказів.

Мотивуючи подане клопотання прокурор, вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що на території Київської, Одеської, Полтавської, Дніпропетровської, Запорізької та Донецької областей діяла група осіб, до складу якої входили посадові особи територіальних підрозділів Держгеокадастру, які зловживаючи своїми повноваженнями та службовим становищем, шляхом втручання в роботу АСУД «ДОК ПРОФ 3», з метою отримання неправомірної вигоди здійснювали фіктивне оформлення прав власності на земельні ділянки на підставних громадян України за для подальшої реалізації цих земельних ділянок третім особам, що спричинило тяжкі наслідки.

Проведеними слідчими (розшуковими) та процесуальними діями у вказаному вище кримінальному провадженні встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (так звані «куратори» за територіальними підрозділами Держгеокадастру) маючи на меті накопичення земельного банку на території Одеської та Київської областей загальною площею близько 330 га залучили невстановлених службових осіб Головних управлінь Держгеокадастру в Одеській та Київській областях для реалізації вищевказаного.

Під час досудового розслідування установлено приміщення, в якому здійснювали свою незаконну діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 в.

22.04.2021, на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова, проведено обшук за вищевказаною адресою, за результатами якого виявлено та вилучено речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, у тому числі флеш-накопичувачі «Transcend» в корпусі білого кольору, ємністю 4 Гб та «Hi-Rali» в корпусі синього кольору ємністю 8 Гб.

Оглядом зафіксовано, що на флеш-накопичувачі «Transcend» в корпусі білого кольору, ємністю 4 Гб виявлено файли із назвами «КиевДевочка» та «Одеская».

Файл «КиевДевочка» містить таблицю, яка складається із двох аркушів, на яких вказані земельні ділянки з кадастровими номерами, які знаходяться на території Київської області, а саме: :03:002:0186; :03:002:0187; :03:002:0188; :03:002:0189; :06:010:0018; :06:010:0019; :06:010:0020; :06:002:0533; :03:001:0056; :03:001:0082; :03:003:0588; :03:003:0589; :03:003:0592; :03:003:0593.

Файл «Одеская» містить таблицю, яка складається із п`яти аркушів, на яких вказані кадастрові номери земельних ділянок, розташованих на території Одеської області: :01:002:0662, :01:002:1083, :01:003:0152, :01:003:0153, :01:003:0154, :01:003:0155, :01:003:0156, :01:003:0157, :01:003:0158, :01:003:0162, :01:003:0163, :01:003:0159, :01:001:0187, :01:001:0188, :01:001:0189, :01:001:0190, :01:001:0191, :01:001:0192, :01:001:0198, :01:001:0201, :01:001:0202, :01:001:0204, :01:001:0205, :01:001:0208, :01:001:0986, :01:001:0990, :01:001:0991, :01:003:0413, :01:003:0420, :01:003:0416, :01:003:0415, :01:003:0414, :01:003:0417, :01:002:0297, :01:002:0298, :01:002:0299, :01:002:0300, :01:002:0301, :01:002:0302, :01:002:0303, :01:002:0304, :01:002:0305, :01:002:0306, :01:002:0307, :01:002:0308, :01:004:0272, :01:004:0273, :01:004:0275, :01:004:0276, :01:004:0278, :01:004:0279, :01:004:0280, :01:004:0281, :01:002:0061, :01:002:0062, :01:002:0063, :01:002:0064, :01:002:0065, :01:002:0066, :01:002:0067, :01:002:0068, :01:002:0069, :01:002:0070, :01:002:0071, :01:002:0072, :01:002:0073, :01:002:0074, :01:002:0075, :01:002:0076, :01:002:0077, :01:002:0078, :01:002:0079, :01:002:0061, :01:006:0730, :01:001:1774: :01:001:0834, :02:003:0026, :01:003:0701, :01:004:0149, :01:004:0142, :01:003:0223, :01:002:0134, :01:002:0495, :01:002:0496, :01:002:0497, :01:002:0135, :01:003:0419, :01:002:0662, :01:001:0575, :01:001:0576, :01:001:0577, :01:001:0578, :01:001:0579, :01:001:0580, :01:002:1083, :01:003:0671, :01:001:0284, :01:001:0283, :01:001:0282, :01:001:0281, :01:002:0135, :01:002:0498, :01:002:0133, :01:002:0497, :01:002:0496, :01:002:0495, :01:002:0134, :01:002:0223, :01:001:1031, :01:001:1032, :01:001:1816, :01:001:1817, :01:001:1818, :01:001:1819, :01:001:1820, :01:001:1821, :01:001:1822, :01:001:1823.

Також, оглядом зафіксовано, що на флеш-накопичувачі «Hi-Rali» в корпусі синього кольору, ємністю 8 Гб знаходиться ряд файлів, які містять відомості «звірки» отриманих грошових коштів за протиправну реалізацію земельних ділянок та розподілення їх між особами, при цьому суми коштів, зазначених у файлах сягають від десятків тисяч до мільйонів в іноземній валюті.

Встановлено, що з метою реалізації вище перелічених земельних ділянок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залучили до протиправної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які у свою чергу по довіреності від «підставних» власників здійснювали продаж земельних ділянок на підконтрольних осіб, зокрема ОСОБА_14 та ОСОБА_15

10.10.2024, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва, по справі № 757/43355/24-к місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Iphone 13Pro, ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/43355/24-к надано дозвіл на виявлення, у тому числі мобільних терміналів, з можливістю зняття копій з них.

Прокурор вказує, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать, що виявлений та вилучений мобільний телефон мобільний телефон Iphone 13Pro, ІМЕІ: НОМЕР_1 , відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки є засобом вчинення злочину, використовувався для спілкування з іншими особами для вчинення кримінальних правопорушень, а тому постановою слідчого визнаний речовим доказом.

Прокурор вказує, що враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, запобіганню його пошкодження, приховування, знищення, використання, перетворення, призначення та проведення судових експертиз наявні підстави для арешту майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 22.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 240 КК України.

10.10.2024, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/43355/24-к, місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Iphone 13Pro, ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/43355/24-к надано дозвіл на виявлення, у тому числі мобільних терміналів, з можливістю зняття копій з них.

10.10.2024 вищезазначені речі слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000003 від 22.01.2021.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 10.10.2024, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 11.10.2024, що підверджується вхідним штампом, та вказує на дотримання строків на звернення до суду з даним клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000003 від 22.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 240 КК України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 10.10.2024 в ході обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 13Pro, ІМЕІ: НОМЕР_1 з забороною користування та розпоряджання вказаним майном з метою збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1