У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6483/24

№ 1-кп/183/1603/24

05 вересня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 04.04.2024 року до ЄРДР за № 0000441, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_3 під вартою, обґрунтувавши тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 29 квітня 2024 року, маючи умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу, з метою збуту, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту у себе не менше 5 (п`яти) таблеток масами 0,5022 г, 0,5095 г, 0,5060 г, 0,5075 г, 0,5085 г, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масами відповідно 0,0224 г, 0,0226 г, 0,0224 г, 0,0226 г та 0,0227 г.

29 квітня 2024 року, приблизно о 13.35 годині ОСОБА_3 перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про обмеження обігу наркотичного засобу, метадону (фенадону) незаконно збув ОСОБА_6 , реальні анкетні дані якого змінені, 5 (п`ять) таблеток округлої форми білого кольору масами 0,5022 г, 0,5095 г, 0,5060 г, 0,5075 г, 0,5085 г, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масами відповідно 0,0224 г, 0,0226 г, 0,0224 г, 0,0226 г та 0,0227 г, за що отримав від останнього грошові кошти у сумі 500 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконний збут наркотичних засобів.

30.04.2024 року ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0000441.

Достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_7 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкові ОСОБА_6 , клопотання про дозвіл на проведення обшуку, протоколом огляду речей, а саме: грошових коштів, протоколом огляду предмета, а саме 5 пігулок у пластиковій блістерах, протоколом огляду речей, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , постановою про призначення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, протоколом обшуку, протоколом затримання ОСОБА_3 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які і послугували підставою застосування відповідного запобіжного заходу. Наразі, вказані ризики не втратили свою актуальність.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 усвідомлює, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років, та маючи можливість вільного пересування, може переховуватися суду, що перешкоджатиме судовому розгляду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мешкають в безпосередній близькості з обвинуваченим ОСОБА_3 , та які ще не допитані безпосередньо судом, отже, розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене, обвинувачений, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 , який обвинувачується у незаконному зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, перебуваючи на волі, може продовжити вказану злочинну діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення у тому числі й продовжити здійснювати збут особливо небезпечних психотропних речовин. ОСОБА_3 раніше судимий за корисливі злочини, останній раз 30.03.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки. Згідно наданої відповіді від ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 перебуває на обліку Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з 09.05.2022 року у зв`язку із засудженням 30.03.2022 року. Незважаючи на це ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Стійка кримінальна направленість поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про те, що він матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що останній займається злочинною діяльністю на території Новомосковського району, Дніпропетровської області, це свідчить про небажання ОСОБА_3 ставати на шлях виправлення і про можливість подальшого вчинення останнім інших злочинів. Обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працює, не одружений, законних джерел доходів не має, на утриманні малолітніх дітей не має, внаслідок чого стійки соціальні зв`язки в нього відсутні.

Застосування до ОСОБА_3 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому обвинувачується останній, наявність у цій справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого

На підставі викладеного, з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Враховуючи вищевикладене, просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Захисник просив відмовити в задоволені клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, на даний час підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, перебуваючи на волі, може продовжити вказану злочинну діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення у тому числі й продовжити здійснювати збут особливо небезпечних психотропних речовин. ОСОБА_3 раніше судимий за корисливі злочини, останній раз 30.03.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки. Згідно наданої відповіді від ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 перебуває на обліку Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з 09.05.2022 року у зв`язку із засудженням 30.03.2022 року. Незважаючи на це ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину.

При цьому, суд вважає наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 листопада 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1