Справа № 473/6567/24
Номер провадження 1-кс/473/1542/2024
У Х В А Л А

іменем України

"04" грудня 2024 р. м. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001123 від 09.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, із професійною освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

04 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0001123 відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

В клопотанні зазначено, що 08.11.2024, близько 17 години ОСОБА_5 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив припаркований біля калитки транспортний засіб мопед марки «Honda Takt AF-30 Stand Up», який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, а саме мопедом марки «Honda Takt AF-30 Stand Up».

Діючи на виконання злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілій та їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, взяв мопед та спочатку відкотив від домоволодіння АДРЕСА_3 , а потім завів за допомогою ключа, який мав при собі та на вказаному мопеді залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Honda Takt AF-30 Stand Up», який перебував у правомірному користуванні й володінні ОСОБА_7 та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток в сумі 12 666,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Крім цього, 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону, та діяв на час вчинення вказаного нижче діяння.

09.11.2024 біля 23 години ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували біля магазину «Тополя», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

В цей час в них виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна у вигляді товарів із зазначеного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, за допомогою заздалегідь підготовленого металевого лома, пошкодили вікно, та 10.11.2024 року о 00 годин12 хвилин проникли до приміщення магазину, звідки таємно викрали товару на загальну суму 58 684,00 гривень, в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 58 684,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникнення інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім цього, 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону, та діяв на час вчинення вказаного нижче діяння.

Так, 02.12.2024, о 15:28 годин, ОСОБА_5 , пересувався по АДРЕСА_1 . Перебуваючи навпроти домоволодіння АДРЕСА_5 , останній помітив неповнолітню ОСОБА_10 , яка рухалася по АДРЕСА_6 , маючи при собі в лівій руці мобільний телефон та розмовляла по ньому. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , а саме мобільним телефоном марки «Redmi M1908C3XG».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що в країні діє воєнний стан, ОСОБА_5 ззаду зі спини підійшов до ОСОБА_10 та шляхом ривку з її руки, повторно відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Redmi M1908C3XG» вартістю 4000,00 гривень, належного ОСОБА_10 , з яким залишив місце події та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 4000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

29.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України.

Незважаючи на зазначене, 02.12.2024 року ОСОБА_5 вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

02.12.2024 року ОСОБА_5 затримано як особу, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

03.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказував на наявність ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, так як прокурором не надано жодного доказу, які б підтверджували зазначені ним ризики крім ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, та просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою його реєстрації, де також проживає його мати та брат.

Крім того, захисник ОСОБА_4 зауважив, що у підозрюваного ОСОБА_5 є бажання проходити військову службу за контрактом в Збройних Силах України та влаштуватися до військової частини де проходить службу його брат. На думку захисника обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливить походження підозрюваним ОСОБА_5 військово-лікарняної комісії з подальшим укладенням контракту.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника та висловив бажання проходити військову службу за контрактом в Збройних Силах України. При цьому він зазначив, що останній раз був в районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки лише в 17 років, коли проходив плановий медичний огляд. Після цього він до ІНФОРМАЦІЯ_2 не звертався з питань проходження військової служби.

Заслухавшидумку прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне.

Так, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема передбачені ст. 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та за ч. 4 ст. 186 КК України, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

За змістом положень ст.193, 194 КПК України слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується наступними матеріалами: заявами ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 про вчинення кримінальних правопорушень; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які під час допиту розповіли про обставини скоєних кримінальних правопорушень; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_8 , ОСОБА_15 ; протоколами ОМП від 10.11.2024; протоколами огляду відео запису від 13.11.2024, 02.12.2024; актом ревізії від 12.11.2024; протоколом обшуку від 16.11.2024;

протоколами пред`явлення особи для впізнання по відео запису від 22.11.2024, 02.12.2024 під час якого свідок та потерпіла вказали на ОСОБА_5 , як на особу, яка скоїла кримінальні правопорушення; протоколом огляду телефону потерпілої ОСОБА_10 від 03.12.2024; висновком товарознавчої експертизи від 20.11.2024; постановами про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.11.2024, 16.11.2024, 03.12.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 , як особи підозрюваної у вчиненні злочину від 02.12.2024 під час якого в останнього вилучено телефон належний ОСОБА_10 ; протоколами допиту підозрюваного від 29.11.2024, 03.12.2024; іншими матеріалами в сукупності.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 29.11.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, 02.12.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

03.12.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик переховування від органів досудового слідства та суду, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може вчинити ще інші кримінальні правопорушення, адже підозрюваний не працює, не має постійних джерел прибутку, не має міцних соціальних зв`язків.

Щодо наявності ризиків у виді незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то слідчий суддя вважає такі ризики недоведеними, оскільки відповідно до протоколів допиту підозрюваного та позиції висловленої в залі суду він фактично визнає вину у злочинах, в яких підозрюється.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про існування на даний час ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цим ризикам.

Таким чином, сукупність наданих суду матеріалів та вищевикладені обставини надають суду законні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні, суд, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, суд вважає можливим в даному провадженні визначаючи розмір застави, з врахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України, за необхідне визначити суму застави у розмірі 20 /двадцяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто /3028х20/ = 60560 /шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят/ гривень.

З врахуванням наведеного, запобігти встановленим ризикам можливо лише з застосуванням до ОСОБА_5 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. Більш м`які заходи, на думку слідчого судді, не забезпечать належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на позиції учасників процесу, дані про особу підозрюваного, тяжкість оголошеної підозри, її обґрунтованість, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, - слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст.177,178,183,194 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави - 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 грн.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора або суду, не відлучатися з місця проживання на території України, без дозволу зазначених осіб, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на території України, виключити спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу в виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1