Провадження №1-кп/523/1281/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 02.04.2024р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 (звання «ст. солдат»), зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.07.2022р. вироком Біляївського райсуду Одеської області за ч.5 ст.407 КК України до 5р. позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1р. 6міс.,

-19.04.2024р. вироком Суворовського райсуду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 17000грн.,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 проходячи військову службу на посаді військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (звання «ст. солдат»), достовірно знаючи про військову агресію збройних сил російської федерації та впровадження на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

21.03.2024р., приблизно о 12год. 59хв., ОСОБА_5 перебуваючи у торгівельному залі магазину «THRASH!» ТОВ «ТРАШ», розташованого по вул. Семена Палія,82 в м. Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, побачив на продуктових полицях шоколад торгової марки «Міlка», який вирішив викрасти. Далі, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, шляхом вільного доступу викрав належне ТОВ «ТРАШ» майно: шоколад торгової марки «Міlка» з наповнювачем цілий горіх і карамель, в кількості 3штук, вагою 300гр./кожний, загальною вартістю 521,01грн. Після чого, ОСОБА_5 не розрахувавшись за вказаний товар, пройшов повз касових зон та направився до виходу, де був помічений охоронцем, який почав рухатися за Куркудимом, при цьому висунув вимогу щодо зупинки останнього та супроводив це криком «Стій!». Куркудим зрозумівши, що його протиправні дії набули відкритого характеру, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, не маючи наміру повертати товар, проігнорував вимогу охоронця та з метою утримання товару з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим, завдавши матеріальну шкоду ТОВ «Траш» на загальну суму 521,01гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання Куркудиму, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , який є особою раніше судимою, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, військовослужбовця, маючого постійне місце реєстрації та проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який є особою раніше судимою, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, військовослужбовця, маючого постійне місце реєстрації та проживання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, окрім того враховуючи суспільну небезпеку та характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд вважає можливим відповідно до ст.69 КК України, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, тим самим, дії останнього свідчать про його бажання виправити наслідки вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного, який є військовослужбовцем, маючого на утриманні малолітню дитину 2023 року народження маючого постійне місце проживання та реєстрації і відсутності обставин, що обтяжують покарання, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, призначити покарання обвинуваченому, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 186 КК України та визначити йому покарання у виді позбавлення волі та відповідно до вимог ст.62 КК України із відповідною заміною покарання у виді

позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців, а також приймаючи до уваги вчинення Куркудимом кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню під час невідбутого покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2024р., суд із врахуванням вимог ст.71 КК України вважає за необхідне остаточно визначити покарання обвинуваченому покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців та штрафу, який слід виконувати самостійно.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців, передбаченого санкцією ч.4 ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим, процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого Куркудима.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст.62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 рік.

Відповідно зі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком шляхом повного приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2024р., остаточне визначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 рік та штрафу в розмірі 17000 гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 залишити тримання під вартою на гауптвахті, строк відбуття покарання рахувати з 19.11.2024р.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1135,92грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_4 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: диск із відеозаписом-зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1