Єдиний унікальний номер справи 185/2403/24
Провадження № 1-кп/185/662/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглядаючи в період воєнного стану у відкритому судовому засіданні в м.Павлоград Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів, визначивши розмір застави на розсуд суду. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років. Обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання 13.09.2024 року, причини своєї неявки не повідомив, тому до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявний ризик переховування від суду. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Захисник заперечує проти обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою за одну лише неявку в судове засідання. КПК України передбачений дієвий захід у випадку неявки обвинуваченого до суду. Це або привід, або грошове стягнення.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання та застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дійсно не з`явився в судове засідання 13.09.2024 року, бо переплутав дати явки до суду.

Заслухавши сторони кримінального провадження, потерпілого, дослідивши клопотання прокурора та наявні матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне:

Стаття 331 КПК України передбачає, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, неодружений, не працює.

З моменту надходження обвинувального акту до суду стосовно ОСОБА_3 (12.03.2024 року) до теперішнього часу обвинувачений тричі не з`явився до суду. На стадії досудового розслідування до обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

За кримінальним провадженням проводиться судовий розгляд, свідки кримінального провадження не допитані.

Таким чином, суд встановив, що на даний час наявний заявлений прокурором ризик для обрання запобіжного заходу, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України: це переховування від суду, - оскільки під загрозою можливого покарання, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може ухилитись від суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

З огляду на наведене та вимог ст.194 КПК України прокурором доведені обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 цієї статті, але не доведено обставин про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, - а саме у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст. 22 КПК України), яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана довести існування ризиків для обрання запобіжного заходу.

В підтримання заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою прокурором не доведено чому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_3 . Обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою для його доставки конвойною службою до суду та участь в судовому засіданні це не мета застосування такого запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю строком на два місяці, тобто до 27 листопада 2024 року, з покладенням обов`язків:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , цілодобово та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електроні засоби контролю.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали до 27 листопада 2024 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1