Провадження № 1-кп/947/506/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представників ОМР ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Нижній-Шебрай, Уваровского району Тамбовської області Російської Федерації, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 11.11.2005 державним реєстратором виконавчого комітету Одеською міської ради ОСОБА_15 зареєстровано юридичну особу приватного права - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ ХХІ» (), про що видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії НОМЕР_1 (номер запису про проведення державної реєстрації юридичної особи № НОМЕР_2 ).

Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності від 25.11.2005 серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» на праві приватної спільної часткової власності належить 1/25 частина об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та який складається з будівель літ. «Б», літ. «В», літ. «Г» загальною площею 57,7 кв.м., відображених у технічному паспорті від 23.02.2005.

Так, відповідно до п. 1.3 статуту ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», затвердженого протоколом загальних зборів учасників № 1/12 від 15.12.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 2013914 від 18.12.2006, що був діючим на момент скоєння кримінальних правопорушень, встановлено, що Товариство створене і діє відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про господарські товариства», «Про власність» та інших законодавчих актів.

Разом з цим, п. 2.1. статуту Товариства визначено, що метою діяльності Товариства є одержання прибутку, згідно встановленим законом та статутом Товариства порядком, основними видами діяльності якого є операції з нерухомістю, зокрема здавання під найм, купівля та продаж об`єктів нерухомості.

Пунктами 6.2, 6.2.2, 6.2.4 статуту ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» передбачено, що управління поточною діяльністю Товариства здійснюється виконавчим органом директором, що є вищою посадовою особою Товариства та несе відповідальність за діяльність Товариства, який призначається рішенням засновника (учасника), зборами учасників Товариства та до функціональних обов`язків якого належить представляти інтереси Товариства перед третіми особами, укладати будь-які угоди, трудові угоди (контракти), видавати довіреності, має право першого підпису, розпоряджатися коштами та майном на користь Товариства, затверджувати штатний розклад та вирішувати інші питання пов`язанні з діяльністю Товариства.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 16.10.2009 на підставі заяви (реєстраційна картка № 4) від 15.10.2009 внесено реєстраційний запис за № 7013914 про призначення ОСОБА_14 на посаду директора ТОВ «ОБРІЙ ХХІ».

Приблизно у 2016 році, встановити більш точну дату не надалось можливим, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», у ОСОБА_14 , будучи наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто будучи відповідно до ст. 18 КК України та примітки до ст. 364 КК України службовою особою юридичної особи приватного права, виник злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, шляхом проведення самовільних будівельних робіт з будівництва двох гаражів, а також здійснення всупереч встановленому законом порядку, з використанням завідомо підробленого документу, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», реєстрації права власності на самовільно збудовані об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , під виглядом реконструкції належного ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» об`єкту нерухомості зі збільшенням його площі.

Так, ОСОБА_14 , будучи директором ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», тобто будучи обізнаною щодо фінансово-господарської діяльності Товариства, розуміла, що ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» на праві приватної спільної часткової власності належить 1/25 частин об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з будівель літ. «Б», літ. «В.», літ. «Г» загальною площею 57,7 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради від 25.11.2005, а також те, що відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за інвентаризаційною справою № 8526360, реєстровий номер кн.-39неж-смор.160-2590 від 30.10.2008, склади під літ. «Д», ОСОБА_16 , «Ж» є самочинно збудованими, що засвідчено відповідним штампом інженера з технічної інвентаризації.

Так, ОСОБА_14 , будучи директором ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи кримінально-протиправний характер її дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення державної реєстрації права власності на самовільно збудовані склади під літ. «Д», ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» вжила заходів, направлених на отримання завідомо підроблених документів, що свідчать про нібито прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме складів під літ. «Д», ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 , залучивши при цьому невстановлених осіб.

Отримавши при невстановлених обставинах Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 20.10.2016 за № 06, нібито зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та згідно з якою вищезазначені склади введено в експлуатацію, ОСОБА_14 01.11.2016 о 13:12, розуміючи, що діє з метою одержання неправомірної вигоди для ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», звернулася з відповідною заявою про державну реєстрацію права власності до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, розташованого за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Красносілка, до якої серед інших документів долучила вищезазначену Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 20.10.2016 за № 06.

У свою чергу, відповідно до відомостей Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області встановлено, що згідно Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, ведення якого розпочато з травня 2011 року, інформація щодо реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20.10.2016 за № 06 відсутня.

На підставі наданих ОСОБА_14 документів, серед яких була завідомо підроблена Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 20.10.2016 за № 06, 01.11.2016 державним реєстратором Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_18 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на 1/25 частин об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «Обрій ХХІ» та збільшено площу об`єкта з 57,7 кв.м. на 915,9 кв.м., включивши до складу об`єкту нерухомого майна самовільно збудовані склади під літ. «Д», ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, приблизно у 2016 році, встановити більш точну дату не надалось можливим, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», ОСОБА_14 , яка будучи наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто будучи відповідно до ст. 18 КК України та примітки до ст. 364 КК України службовою особою юридичної особи приватного права, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи кримінально-протиправний характер її дій, всупереч вимогам ст. 14 Конституції України, ст. ст. 80, 83, 116, 120, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, усвідомлюючи, що право розпорядження земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , належить виключно територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, та у ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» відсутній договір на право користування (оренди) чи права власності на зазначену земельну ділянку, а також відсутні документи, які надають право на виконання будівельних робіт, здійснила самовільне будівництва двох гаражів на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які використовуються для діяльності ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», чим завдала майнової шкоди власнику земельної ділянки територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 141 288 (сто сорок одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень.

Враховуючи викладене, 01.11.2016 ОСОБА_14 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересів ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи завідомо підроблений документ, розуміючи, що у ТОВ «ОБРІЙ ХХІ» відсутні будь-які документи, які дають право користування та/або право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою та документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, що відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, є обов`язковою підставою для проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, здійснила державну реєстрацію права власності на самовільно збудовані склади під літ. «Д», ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 , а також у 2016 році, більш точна дата не встановлена, здійснила самовільне будівництва двох гаражів на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які використовуються для діяльності ТОВ «ОБРІЙ ХХІ», чим завдала майнової шкоди власнику земельної ділянки територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на загальну суму 141 288 (сто сорок одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_14 кваліфіковані за ч. 1 ст. 364-1 КК України за ознаками: зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Дії обвинуваченої ОСОБА_14 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками: використання завідомо підробленого документа.

Дії обвинуваченої ОСОБА_14 кваліфіковані за ч. 3 ст. 197-1 КК України за ознаками: самовільне будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю.

Захисник ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п.2 ч.1 ст. 49, та п.3 ч.1 ст. 49 КК України, та наявні докази того, що ОСОБА_19 не ухилялася від суду та слідства.

Прокурор ОСОБА_9 та представник ОМР ОСОБА_13 не заперечували проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав, що дійсно на теперішній час закінчилися строки притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_14 підтримала клопотання свого захисника, просила його задовольнити, закрити відносно неї кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.3 ч.1 ст. 49, п.2 ч.1 ст.49 КК України, оскільки на теперішній час закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Обвинуваченій ОСОБА_14 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачена ОСОБА_14 підтримала клопотання заявлене захисником та просила його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та додатки до нього, суд прийшов до наступного.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, злочини передбачені ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 364-1 КК України, згідно ст. 12 КК України є не тяжким кримінальним правопорушенням.

Так, злочин передбачений ч.4 ст. 358 КК України, згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Враховуючі зазначене, судом встановлено, що ОСОБА_14 не ухилялася від кримінальної відповідальності, та не вчиняла будь-якого іншого злочину, зазначені твердження не спростовані учасниками судового провадження належними доказами, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності не переривалися.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, суд перевіривши законність заявленого клопотання захисника, підтримане обвинуваченим з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 вчинено приблизно в 2016 році, отже, після вчинення зазначених злочинів до дати вирішення питання про звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності минуло більш п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора, підтриманого обвинуваченою ОСОБА_14 щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000057 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_14 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України, в розмірі 6 537 гривень 60 копійок повинно бути відшкодовані ОСОБА_14 .

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Представник ОМР, звернувся з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_14 на користь Одеської міської ради майнову шкоду завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_14 в розмірі 7 884 786 гривень.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючі зазначене, суд вважає, що позовні вимоги представника потерпілого ОМР про стягнення з ОСОБА_14 матеріальної шкоди, можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_14 закрито з нереабілітуючих підстав, потерпілий має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.44, 49 КК України, ст.ст.118,126,284,350,369-372,395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_11 підтриманого обвинуваченою ОСОБА_14 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № 0000057 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.3 ч.1 ст. 49, п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000057 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, закрити.

Процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України за проведення судової оціночно земельної експертизи №20-01 від 03.04.2020 року у розмірі 6 537 (шість тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 60 копійок стягнути з ОСОБА_14 .

Залишити без розгляду цивільний позов заявлений представником ОМР про стягнення з ОСОБА_14 матеріальної шкоди у розмірі 7 884 786 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1