Справа № 461/5419/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/933/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001019 за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, який на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч.3 ст. 362 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2023, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.191 КК України - у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електроннообчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки;

- за ч.1 ст.362 КК України - у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень, який звернути в дохід держави;

- за ч.3 ст.362 КК України - у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електроннообчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електроннообчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання із випробуванням та визначено 3 (три) роки іспитового строку.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.4 ст. 72, 77 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 (два) роки - виконується самостійно.

Прокурор просить в апеляційній скарзі скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення остаточного додаткового покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. З ст. 362 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 191 КК України - у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки;

- за ч.1 ст. 362 КК України - у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень, в дохід держави;

- за ч.3 ст. 362 КК України - у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим та шляхом часткового складання додаткових покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 основне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій апелянт покликається на те, що вирок є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано роз`яснення, що міститься в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції було поглинуто однакові за розміром і видом додаткові покарання, які не були призначені у максимальних межах санкцій статей КК України, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , відповідно до наказу № 1468-к від 27.05.2022 призначений на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей» та відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ТОВ «НоваПей» від 30.05.2022, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, у зв`язку з чим зобов`язаний дбайливо ставитись до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, вести облік та складати й передавати у визначено чинним законодавством України порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей.

Так, ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира пункту надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей», будучи матеріально-відповідальною особою, 15 квітня 2023 року о 08 год.00 хв., та 16 квітня 2023 року о 08 год.00 хв., перебуваючи на робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , взяв на себе обов`язки старшого касира.

Відповідно до посадової інструкції касира пункту надання фінансових послуг філії ТОВ «НоваПей», передбачено, що старший касир пункту надання фінансових послуг філії:

п. 2.1.2. протягом робочої зміни здійснює приймання від касирів ПНФП (пункту надання фінансових послуг) готівкових коштів під підпис у прибутковому касовому ордері або додаткову видачу коштів касирам ПНФП у разі необхідності;

п. 2.1.3. контролює роботу касирів ПНФП;

п. 2.1.4. приймає або здає зміну старшого касира з оформленням акту інвентаризації грошових коштів;

п. 2.1.9. наприкінці робочої зміни приймає від касирів ПНФП підзвітні готівкові кошти та касові документи за проведеними операціями, оформлює ПКО (прибутковий касовий ордер);

Так, 15 квітня 2023 року ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира пункту надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей», будучи матеріально-відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків, а саме грошових коштів ТОВ «НоваПей», діючи умисно, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», близько 16 год. 00 хв. привласнив грошові кошти в сумі 45 000 грн., які знаходились в сейфі складського приміщення ТОВ «НоваПей», які в подальшому витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду на суму 45000 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира у пункті надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей», будучи матеріально-відповідальною особою, 15 квітня 2023 року перебуваючи на робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків, а саме грошових коштів ТОВ «НоваПей» в сумі 40 000 гривень, діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», близько 18 год. 00 хв. привласнив грошові кошти в сумі 40 000 грн., які знаходились в сейфі складського приміщення ТОВ «НоваПей», які в подальшому витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду на суму 40000 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 191 КК України.

Окрім цього, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира у пункті надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей» м.Львів, вул. Словацького 5/І А, будучи матеріально-відповідальною особою, перебуваючи в приміщенні відділення «Нова Пошта» № НОМЕР_1 , яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Словацького 5/1 А, діючи умисно, з метою прикриття своєї злочинної діяльності, маючи право доступу та особистий пароль доступу до системи мережевого комп`ютерного програмного забезпечення «NоvаРау» ТОВ «НоваПей», можливість вносити відомості до системи про наявний баланс грошових коштів у відділенні, 15.04.2023 о 18:20 год., достовірно знаючи, що у відділенні фактично немає грошових коштів у загальній сумі 264 659,70 грн., оскільки частину з них, а саме 85 000 грн. він привласнив злочинним шляхом, ввійшов під своїм паролем в мережеве комп`ютерне програмне забезпечення «НоваПей», де несанкціоновано вніс зміни в інформацію, яка в ній оброблюється, а саме вніс зміни про наявність балансу грошових коштів у загальній сумі 264 659,70 грн., при фактичній наявності 179 659,70 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.362 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира у пункті надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей», будучи матеріально-відповідальною особою, 15 квітня 2023 року перебуваючи на робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків, а саме грошових коштів ТОВ «НоваПей», діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», близько 21 год. 00 хв. привласнив грошові кошти в сумі 75 000 грн., які знаходились в сейфі складського приміщення ТОВ «НоваПей», які в подальшому витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду на суму 75 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього, 16 квітня 2023 року обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира у пункті надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей», будучи матеріально-відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків, а саме грошових коштів ТОВ «НоваПей», діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», близько 10 год. 00 хв. привласнив грошові кошти в сумі 47 330 грн., які знаходились в сейфі складського приміщення ТОВ «НоваПей», які в подальшому витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду на суму 47330 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира у пункті надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей», будучи матеріально-відповідальною особою, 16 квітня 2023 року перебуваючи на робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на привласнення чужого майна, яке йому було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків, а саме грошових коштів ТОВ «НоваПей», діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», близько 14 год. 00 хв. привласнив грошові кошти в сумі 30000 грн., які знаходились в сейфі складського приміщення ТОВ «НоваПей», які в подальшому витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду на суму 30000 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 т.191 КК України.

Окрім цього, встановлено, що обвинуваченийй ОСОБА_7 , працюючи на посаді касира у пункті надання фінансових послуг філії № 4 ТОВ «НоваПей» АДРЕСА_2 , будучи матеріально-відповідальною особою, перебуваючи в приміщенні відділення «Нова Пошта» № НОМЕР_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з метою прикриття своєї злочинної діяльності, маючи право доступу та особистий пароль доступу до системи мережевого комп`ютерного програмного забезпечення «НоваПей» ТОВ «НоваПей», можливість вносити відомості до системи про наявний баланс грошових коштів у відділенні, 16.04.2023 о 18:53 год., достовірно знаючи, що у відділенні фактично немає грошових коштів у загальній сумі 280 550,70 грн., оскільки частину з них, а саме 237 330, 00 грн. він привласнив злочинним шляхом, ввійшов під своїм паролем в мережеве комп`ютерне програмне забезпечення «НоваПей», де несанкціоновано вніс зміни в інформацію, яка в ній оброблюється, а саме вніс зміни про наявність балансу грошових коштів у загальній сумі 280 550,70 грн., при фактичній наявності 43 177,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.362 КК України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який на розсуд суду залишив вирішення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оспорюються.

Судом першої інстанції розгляд справи проведене в порядку ч.3 ст. 349 КК України з роз`ясненням прав учасникам процесу.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану та привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч.1 ст. 362 КК України - вчинення несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї; за ч.3 ст. 362 КК України - вчинення несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в електронно - обчислювальних машинах (ком`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, вчиненого повторно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з покликанням прокурора про те, що суд першої інстанції ухвалив вирок з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити в частині призначення додаткового покарання.

Згідно п.2 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право за наслідками апеляційного розгляду скарги змінити вирок чи ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з роз`ясненням, що міститься в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Усупереч зазначеним вимогам, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 362 КК України - у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень, в дохід держави; за ч. 3 ст. 362 КК України - у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки.

Таким чином, суд поглинув однакові за розміром і видом додаткові покарання, які не були призначені у максимальних межах санкцій статей КК України, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Оскільки вимога апеляційної скарги прокурора про призначення більшого за розміром додаткового покарання погіршує становище обвинуваченого, вирок від 01.08.2023 підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого, який розкаюється у вчиненні злочинів; не судимий; шкоду потерпілим повністю відшкодував; на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває; відтак суд вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції інкримінованих йому статей у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електроннообчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, та штрафу.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обставини справи, факт відшкодування завданої шкоди потерпілому, відтак колегія суддів дійшла висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України, та ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, які відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону який не підлягає до застосування, та не застосування закону, який підлягає застосуванню, що є вагомою підставою для скасування вироку суду в цій частині.

Керуючись ч.15 ст. 615 ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 424 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2023 року, яким ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України скасувати в частині призначення додаткового покарання.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 191 КК України - у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки;

- за ч.1 ст. 362 КК України - у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень, в дохід держави;

- за ч.3 ст. 362 КК України - у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим та шляхом часткового складання додаткових покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 основне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріально-товарних цінностей та доступом до інформації, яка обробляється в електронно - обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок залишити без змін .

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: