СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4963/23
пр. № 1-кп/759/450/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000097, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, розлученого, з середньо спеціальною освітою, офіційно непрацюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.09.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 14.09.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі строком на 2 (два) роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, маючи не відбуте покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв аналогічний злочин.

Так, у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, ОСОБА_3 незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 0,217 г, який почав зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для власного вживання без мети збуту.

17.01.2023 приблизно о 06 годині 53 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було проведено обшук квартири, де мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину світло-жовтого кольору.

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 24.02.2023 № СЕ-19/111-23/3234-НЗПРАП, в наданих на дослідження порошкоподібній речовині світло-жовтого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,217 г.

Згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 513/4734, розмір виявленого та вилученого амфетаміну масою 0,217 г є більшим за невеликий розмір, що становить 0,15г, та достатнім для притягнення до кримінальної відповідальності особи за ст. 309 КК України.

Отже, ОСОБА_3 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання без мети збуту психотропної речовини обіг якого обмежено - амфетаміну, діючи протягом року після засудження за статтею 309 КК України, маючи не зняте та невідбуте покарання за попереднім вироком суду, зберігав психотропну речовину, обіг якої обмежено, за місцем свого мешкання, без мети збуту для особистого вживання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, не визнав, надав покази за змістом яких, 17.01.2023 приблизно о 06 год. ранку до квартири, в якій він проживає, прибули співробітники поліції з дозволом на обшук, за наслідками якого знайшли та вилучили пакет з амфетаміном. Водночас, він після засудження усвідомлював, що перебуває на іспитовому строкові, а тому будь -які заборонені речовини не купляв та не вживав, а те що було знайдено співробітниками поліції під час обшуку за місцем його проживання, вважає залишками попередніх покупок, зроблених ним ще до притягнення до кримінальної відповідальності, у кого та коли саме купляв не пригадує. Також повідомив, що в квартирі на момент проведення обшуку проживав один.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, встановлені вище обставини підтверджуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-копією ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 (справа № 759/701/23) від 13.01.2023, якою надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_3 (т.1 а.п.37-38);

- протоколом обшуку від 17.01.2023 та відеозаписом вказаної слідчої дії, з яких вбачається, що 17.01.2023, в період часу з 06 годині 53 хвилин по 08 годину 02 хвилини, на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2023, працівниками поліції проведено обшук квартири, де мешкає ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину світло-жовтого кольору (т.1 а.п.39-41);

- висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 24.02.2023 № СЕ-19/111-23/3234-НЗПРАП, згідно якого в наданих на дослідження порошкоподібній речовині світло-жовтого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса амфетаміну в речовині становить 0, 217 г. (т.1 а.п.42-51);

- протоколом слідчого експерименту від 14.03.2024 за участі підозрюваного ОСОБА_3 та відеозаписом вказаної слідчої дії, за змістом яких ОСОБА_3 в присутності понятих, добровільно, за умов які виключали сторонній вплив на нього, вказав на дату, місце і час події, а також обставини за яких у нього було вилучено порошкоподібну речовину світло-жовтого кольору (т.1 а.п.52-54);

- показами, наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_7 , за змістом яких в січні 2023 (дату не пам`ятає), вранці, він був залучений співробітниками поліції в якості понятого під час проведення обшуку у будинку по АДРЕСА_2 . В ході обшуку в квартирі, яка розташована на 9 поверсі будинку, було вилучено психотропну речовину, від господаря помешкання зауважень не надходило.

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за встановлених судом обставин та кваліфікую його дії за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

При цьому суд враховує, що 14.09.2022 ОСОБА_3 був засуджений Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Також суд бере до уваги роз`яснення, викладені в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України» № 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», згідно яких під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю,обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого… Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

З огляду на вищевикладене, дії обвинуваченого ОСОБА_3 повністю охоплюються складом злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Суд критично ставиться до позиції обвинуваченого про невинуватість, та вважає її такою, що направлена на уникнути покарання, доводи обвинуваченого спростовуються сукупністю досліджених і покладених в основу вироку доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину не визнав, особу обвинуваченого, який розлучений, зі слів має на утриманні двох малолітніх дітей, 2012 та 2013 року народження, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин в період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2022, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, суд, керуючись ч.3 ст. 78 КПК України, приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71 КК України, та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які становлять 4153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) грн. 16 коп. (висновок експерта від 24.02.2023 № СЕ-19/111-23/3234-НЗПРАП).

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що ОСОБА_3 , як на стадії досудового розслідування, так і під час судового провадження, запобіжний захід не обирався, жодних клопотань від прокурора з даного питання не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2022 року, остаточно призначивши йому покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, що становлять 4153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) грн. 16 коп.

Речові докази: один ніж, що відноситься до холодної зброї, один ніж, що не відноситься до холодної зброї, предмет, схожий на телескопічну палку, предмет, схожий на набій з маркуванням 270,82, амфетамін, масою 0,002г, канабіс, масою 0,69г, екстракт канабісу, масою 0,037 г, метадон, масою 0,132 г., що зберігаються в камері схову Святошинського УП ГУ НП в м. Києві,після набрання вироком законної сили,- знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1