Житомирський апеляційний суд
Справа №285/405/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/599/24
Категорія п.7 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

законного представника: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілих: ОСОБА_12

прокурора: ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001487 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_13 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярунь Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі.

- визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та виправдано.

Обрано ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 09.06.2024 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку, взято його під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 10.04.2024 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту на один день позбавлення волі з 04.09.2020 по 04.02.2021.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а уразі його неплатоспроможності з його батьків на користь держави судові витрати:

-за проведення судових молекулярно-генетичних експертиз в сумі 90985, 39 грн;

-за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 1307, 60 грн;

-за проведення судової імунологічної експертизи в сумі 1495, 34 грн;

-за проведення судової психологічної експертизи в сумі 5230, 87 грн.

Витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 307/20-25 від 04.02.2020 в сумі 1570 грн. обернуто в дохід держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_14 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а уразі його неплатоспроможності з його батьків на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 300 000 (триста тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а уразі його неплатоспроможності з його батьків на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а уразі його неплатоспроможності з його батьків на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 6 162 грн по 3081 грн кожному.

Стягнуто з ОСОБА_7 , а уразі його неплатоспроможності з його батьків на користь ОСОБА_14 кошти на утримання дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти у твердій грошовій сумі в розмірі 1578 грн 43 коп на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 05 квітня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2020 на майно у кримінальному провадженні - знято.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційних скаргах не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, у невстановлений слідством час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 заздалегідь приготував знаряддя його вчинення, а саме невстановлений слідством предмет, та 22.08.2020 року близько 03 год. 15 хв. прийшов на відкриту ділянку ґрунтової дороги, що сполучає АДРЕСА_2 , де в цей час побачив ОСОБА_17 , яка поверталася до місця свого проживання.

В цей час, місці та за вказаних обставин, нехтуючи загальнолюдськими правилами поведінки та елементарними нормами моралі, відкрито протиставляючи свою поведінку громадському порядку, громадським інтересам, безпричинно, навмисно, з метою вбивства за допомогою невстановленого предмета, накинув петлю на шию ОСОБА_17 .

Після чого, застосовуючи фізичну силу, повалив ОСОБА_17 на землю та з метою подолання опору, кілька разів вдарив останню обличчям об землю, продовживши затягувати петлю навколо її шиї, спричинив ОСОБА_17 : синець в лобно - висковій ділянці зліва з переходом в ліву навколо вушну ділянку, ліву виличну ділянку, лоб, навколо очні ділянки, ніс, верхню губу, ліву щоку, праву щоку, садно на фоні синця в лобно - висковій ділянці зліва, лобі зліва, носі, виличній ділянці зліва, верхній губі, рани на фоні садна та синця на верхній повіці лівого ока, на межі з внутрішній кінцем лівої брови, на верхній повіці лівого ока, на рівні середньої частини лівої брови, на лівій брові, на рівні середньої частини, на спинці носа, на верхній губі зліва, у лобно - висково - виличній ділянці зліва (велика кількість), садна на фоні синця на лобі справа над бровою в ділянці зовнішнього кінця правої брови, на нижній губі зліва, на підборідді посередині, крововиливи в кон`юктиву лівого ока на всьому протязі, в кон`юктиву правого ока ззовні та до середини від рогівки на рівні кутів очей, крововилив із садном на його фоні, на слизовій оболонці верхньої губи посередині, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи посередині та зліва із садном на його фоні на рівні центральної частини, крововиливи в м`які тканини голови на всьому протязі, крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку на всьому протязі, крововилив в ніжку та капсулу гіпофіза, входять у комплекс закритої черепно - мозково - лицевої травми, в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_17 не перебувають, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості при життя; странгуляційну борозну, яка на передньо - бокових поверхнях шиї зліва, справа та посередині на рівні середньої та нижньої частини щитоподібного хряща у вигляді несуцільного смугоподібного садна та крововиливів в шкіру, на задньо - бокових поверхнях шиї справа та зліва у вигляді менш темного забарвлення шкіри, на задній поверхні шиї у вигляді невизначено - смугоподібної формі синця, крововиливи в підшкірній жировій клітковині шиї в проекції странгуляційної борозни, крововиливи у грудинно - ключично - соскоподібні м`язи справа та зліва, у м`язи задньо - бокових поверхонь шиї на рівні борозни, у м`які тканини навколо лівої загальної сонної артерії нижче розгалуження її на внутрішню та зовнішню сонні артерії, у м`які тканини по передньо - бокових поверхнях щитоподібного хряща, передньої поверхні персне - подібного хряща та між під`язиковою кісткою та щитоподібним хрящем справа та зліва, переломи верхніх ріжків щитоподібного хряща справа та зліва на рівні основи їх із крововиливами у м`які тканини навколо, перелом правового великого ріжка під`язикової кістки на рівні основи, крововилив у слизову оболонку гортані на рівні передньої поверхні щитоподібного хряща, які утворилися від дії петлі, зробленої з напівжорсткого матеріалу, діаметром (шириною) близько 2,5 - 3 см., за механізмом стискання (тертя, розтягнення), входять у комплекс механічної асфіксії внаслідок задушення петлею, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_17 та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.

Причиною смерті ОСОБА_17 є механічна асфіксія внаслідок задушення петлею.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що він 20.12.2019 року близько 23 год. 15 хв., перебував по АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_10 , яка рухалася на велосипеді.

У даний час та у даному місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя вказаної особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , на вказаній ділянці місцевості, наздогнав ОСОБА_10 та наніс їй два удари руками по тілу, внаслідок чого вона впала із велосипеда на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя ОСОБА_10 , правою рукою затиснув її шию, здавивши органи дихання, від чого вона почала задихатися, чим створив реальну загрозу для життя ОСОБА_10 .

Подолавши волю ОСОБА_10 , ОСОБА_7 заволодів її майном, а саме: жіночою сумкою вартістю 300 грн., мобільним телефоном марки «LENOVO», моделі А6010 вартістю 1599 грн. 75 коп., грошовими коштами в сумі 700 грн., а також іншими речами, які для потерпілої не становлять матеріальної цінності, а загалом протиправно заволодів майном ОСОБА_10 на суму 2599 грн. 75 коп.

Дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України як умисні діяння, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України в судовому засіданні прокурором доведено не було, а тому за ч. 1 ст. 187 КК України його виправдав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 оскаржує вирок в частині засудження ОСОБА_7 за п.7 ч.2 ст.115 КК України та просить в цій частині вирок суду скасувати, ухвалити виправдувальний вирок.

Зазначає, що під час судового розгляду не здобуто жодного об`єктивного та беззаперечного доказу причетності ОСОБА_7 до вбивства ОСОБА_17 .

Вказує, що показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виявили труп потерпілої та пояснювали суду, що вважають, що тіло потерпілої було викладено з автомобіля, а речі викинуті поруч, а також про те, що обставини виявлення трупу були зафіксовані на відеореєстратор, який надавався працівникам поліції, однак відео потім зникло є правдивими, оскільки вони жодним чином не зацікавлені у справі особи, однак ці показання судом не взяті до уваги.

Стверджує, що суд у вироку не вірно виклав показання експерта ОСОБА_20 , щодо обставин виявлення його ДНК на трупі, оскільки він пояснив, що був у рукавичках.

На її переконання, поза увагою суду залишилась та обставина, що на місці виявлення трупу ОСОБА_17 відсутні будь які ознаки боротьби, підошви ніг абсолютно чисті, а взуття без нашарування слідів бруду викинуте поруч, що свідчить про те, що потерпілу вбили в іншому місці, а на місце події її просто вивезли.

Крім того, сторона захисту вказує, що на обличчі вбитої відсутні зовнішні ознаки того, що її били лицем об ґрунт де присутній дрібний щебінь, а тому ця версія обвинувачення повністю спростовується.

На думку сторони захисту, відповідно до висновків судово-медичних експертиз №184, №605, № 618 при спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, які утворились внаслідок удушення петлею, нападник вірогідно був розташований позаду потерпілої, а при нанесенні ударів руками та ногами но обличчю, - вірогідніше спереду, це свідчить про те, що потерпілій спочатку були нанесені середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потім вона була задушена.

Наголошує на тому, що в мотивувальній частині вироку не зазначено, в який саме момент у ОСОБА_7 , на думку суду, виник умисел щодо вбивства потерпілої і в зв`язку з чим.

Вказує, що є недопустимим доказом висновок молекулярно-генетичної експертизи №867 від 31.08.2020 року, згідно якого сліди крові ОСОБА_17 виявлені лише на футболці обвинуваченого, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події вилучені у ОСОБА_7 речі не опечатувались, а сліди крові на футболці з`явились внаслідок знаходження її на підлозі кабінету поруч з речами ОСОБА_17 .

Вважає, що досудовим розслідуванням не перевірено до вчинення вбивства співмешканця матері потерпілої з яким у неї були неприязні відносини.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати в частині визнання невинуватим ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України.

Просить визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 України і призначити йому покарання за даною статтею у виді 5 років позбавлення волі.

Висновки суду щодо доведеності вини, покарання призначеного за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 не оспорює.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Вважає, що суд повною мірою не дослідив та не надав належної оцінки наявним у провадженні доказам, зокрема, показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також ряду письмових доказів в їх сукупності, внаслідок чого допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що стало підставою ухвалення виправдувального вироку.

Стверджує, що судом не взято до уваги, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 є суперечливими, неправдивими та суперечать показанням свідка ОСОБА_24 .

Зазначає, що необґрунтованими є висновки суду про те, що потерпіла не впізнала ОСОБА_7 по голосу, оскільки потерпіла у суді зазначила, що нападник фактично не розмовляв, а обмовився лише одним словом «молчи», однак, вона зрозуміла, що він є молодою за віком особою, бо зверталась до нього «сину відпусти».

Крім того, свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 в судовому засіданні вказали, що обвинувачений у нічний час після 22, год. 20.12.2019 року знаходився у місці вчинення нападу.

Сторона обвинувачення наголошує на тому, що всі докази на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні нападу є належними та допустимими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення потерпілих та представника, які заперечили щодо апеляційної скарги сторони захисту та підтримали апеляційну скаргу прокурора, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України, то вони на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 21.08.2020 року він перебував у центрі с. Ярунь, Новоград-Волинського району. Спочатку він з друзями зайшов у кафе «Ведмеді», з якого відразу вийшли. Після чого, разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та іншими хлопцями зайшли у кафе «Адреналін», близько 24 год 22.08.2020 з метою отримання привітання з днем народження від рідних, він приїхав додому. Пробувши вдома 20 хв., повернувся у кафе «Адреналін», де продовжив відпочинок з друзями. Близько 2 год 45 хв він зайшов у кафе 777, де випив кави. Бачив там відпочиваючих, серед яких була ОСОБА_27 . Так як йому телефонувала мама, він вирішив йти додому. Коли йшов додому нікого по дорозі не зустрічав. Він не знає як кров опинилась на футболці та під нігтями. Він не проходив ту місцевість де знайшли потерпілу.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України.

Потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що з 2005 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_28 . Від спільного шлюбу у них народилось двоє дітей, 2006 та 2011 року народження. 22.08.2020 йому зателефонувала сестра дружини, та повідомила, що ОСОБА_29 загинула. Востаннє він розмовляв з дружиною 21.08.2023. ОСОБА_29 йому ні на що не скаржилась.

Потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_30 є її рідною сестрою. У суботу ввечері 21.08.2020 році близько 22 год 05 хв ОСОБА_29 пішла разом із своїми кумами до бару «777» в с. Ярунь. Вранці 22.08.2023 вона дізналась, що сестру було вбито.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що 22.08.2020 році у с. Ярунь в кафе «Адреналін» він разом із ОСОБА_7 та іншими друзями святкували день народження останнього. Пили горілку. У ОСОБА_7 відбувся конфлікт з хлопцями з іншого села. Після конфлікту ОСОБА_7 зайшов в кафе «777» взяв собі каву та пішов до дому сам в напрямку свого будинку.

Свідок ОСОБА_32 пояснила, що 23 год вона разом із ОСОБА_33 та ОСОБА_34 відпочивали в кафе «777». В кафе вони були тільки троє. О 03 год ОСОБА_29 пішла до дому, а вона із ОСОБА_35 залишились відпочивати в кафе. Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_36 .

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що о 4 год 38 хв він виявив тіло по середині провулку яке лежало обличчям до низу, руки були витягнуті в верх, босоніжки були з боку, слідів боротьби видно не було. Бачив сліди гумового чоботу та бачив слід пробуксовки автомобіля. Він подзвонив ОСОБА_19 , який живе неподалік. Коли прийшов ОСОБА_19 вони викликали поліцію.

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_37 пояснила, що 22.08.2020 вона зустрілась з ОСОБА_7 у барі «Ведмідь» після 24 год. Після чого вона ОСОБА_38 бачила останній раз о 02 год 40 хв. ОСОБА_39 вона бачила в барі «777» близько 02 год 40 хв. Після чого вона пішла додому переодягнутись, коли повернулась не бачили ні ОСОБА_40 ні ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_41 пояснив, що близько 01 год 45 хв. він зустрівся в кафе «Ведмідь» з ОСОБА_7 з яким у нього виникла сутичка. Він бачив у кафе «777» ОСОБА_42 яка відпочивала там з двома подругами. Також бачив як у кафе «777» близько 02 год заходив ОСОБА_7 . Після чого він його більше не бачив.

Свідок ОСОБА_43 пояснила, що вона працює в кафе «777». Біля 03 год вона бачила в кафе ОСОБА_42 яка відпочивала там з двома подругами. ОСОБА_44 зайшов до кафе купив собі каву та вийшов. Після чого дівчата провели ОСОБА_45 та повернулись в кафе. ОСОБА_44 і ОСОБА_29 між собою не спілкувались, а просто привітались.

Показами свідка ОСОБА_46 який в судовому засіданні пояснив, що він ОСОБА_19 та ОСОБА_7 в кафе «Адреналін» святкували день народження останнього. Вживали горілку. О 00 год ОСОБА_7 на велосипеді поїхав до дому та привіз ще горілки. ОСОБА_7 їх залишив близько 02 год. Після чого близько 02 год 30 хв останній повернувся, щоб придбати собі каву. Як ОСОБА_7 залишив кафе «777» він не бачив.

Свідок ОСОБА_47 пояснив, що він о 01 год приїхав в кафе «777» де відпочивали його друзі. Бачив ОСОБА_42 яка відпочивала там із своїми подругами. Як заходив в кафе ОСОБА_44 він не бачив. Як виходила з кафе ОСОБА_48 він також не бачив.

Твердження сторони захисту, що суд не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 є безпідставними, оскільки суд у вироку надав належну оцінку показам всіх свідків.

Аргументи захисника ОСОБА_9 , що свідок ОСОБА_18 та ОСОБА_19 надали суду правдиві пояснення, якими спростовуються висновки суду, є хибними, оскільки у своїх поясненнях вони повідомили про обставини виявлення трупа, очевидцями вбивства не були та лише припустили, що вбивство було вчинено в іншому місці, а труп викладено з автомобіля, однак вказана версія належним чином перевірена під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження і спростована матеріалами справи.

Доводи апелянта, що показання інших свідків не доводять винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві з хуліганських мотивів ОСОБА_17 є безпідставними, оскільки кожен із свідків повідомив суду обставини, які їм були відомі, а суд у сукупності з іншими доказами у справі надав їм належну оцінку.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.08.2020 року з доданою до нього фототаблицею, проведеного за участю судово-медичного експерта ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_1 (відкрита ділянка місцевості), під час якого виявлено тіло ОСОБА_17 . Оглядом встановлено, що тіло трупа ОСОБА_17 лежить передньою поверхнею тіла донизу поперечно дороги, ноги витягнуті вздовж тулуба та злегка розведені, голова повернута обличчям донизу. Труп одягнутий в кофту з капюшоном біло-сірого кольору, червону футболку, штани джинсові. На правій руці наявна сумка світло-коричневого кольору, ремінь якої розташований під кофтою. При поверненні трупа виявлено, що під головою на поверхні ґрунтової дороги наявна пляма буро-коричневого кольору розміром 20X20 см. Обличчя трупа покрито рідкою та підсохлою кров`ю із нашаруванням покриття ґрунтової дороги. На місці пригоди виявлено та вилучено сумку потерпілої, разом із її мобільним телефоном марки «Xiaomi» та іншими речами особистого користування. Також, виявлено два сліди низу взуття, які зафіксовані фотозйомкою (том 2 а.п. 105-111).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.08.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , між вулицями Весняна-Наберсжна (відкрита ділянка місцевості). Відповідно до протоколу проїжджа частина дороги не освітлюється, слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди не виявлено, дорожнє покриття шириною 4,2 м. (том 2 а.п. 116-125).

Згідно з протоколом огляду місця події від 22.08.2020, проведеного за адресою: каб. № 18 Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, під час якого у ОСОБА_7 вилучено футболку, кросівки, штани та кофту, в яку він був одягнений 22.08.2020 (том 2 а.п. 133-136).

Відповідно до акту про застосування службової собаки від 22.08.2020, відповідно до даного акту службову собаку застосовано від речей жертви до території будинку АДРЕСА_1 (том 2 а.п. 138).

Згідно з протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 22.08.2020, за результатами якого було вилучено мотузку з волокнами рожевого та зеленого кольору, мотузку біло-червоного кольору, дві мотузки білого кольору, мотузку зелено-білого кольору, шланги зеленого та червоного кольору, ліску зеленого та чорного кольору, мотузку сірого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, футболку блакитного кольору, футболку темно-синього кольору, футболку синього кольору, футболку чорного кольору, пару кросівок сірого кольору, три ремені, штани синього кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, ремінь чорного кольору, сім-карту «LIFE», сім-карту оператора мобільного зв`язку «VODAFONE» за № НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «SAMSUNG», тример для сім-карти «Київстар», медичну маску із нашаруванням речовини червоного кольору, мобільний телефон марки «MEIZU» золотистого кольору (том 2 а.п. 139-144).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №184 від 14.11.2020, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_17 є механічна асфіксія внаслідок задушення петлею. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень виключається можливість утворення їх за обставин ДТП (том 3 а.п. 62-67).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 605 від 28.11.2020, відповідно до якої з урахуванням характеру, локалізації та особливостей тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , що мають причинний зв`язок з настанням її смерті, описані у висновку №184 від 14.11.2020, виключається можливість утворення їх від безпосередньої дії рук / пальців, долонь/, оскільки їх утворення не є характерним для такої дії. З урахуванням характеру, локалізації та особливостей тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , що мають причинний зв`язок з настанням її смерті, описані у висновку №184 від 14.11.2020, вони утворились від дії петлі, зробленої з напівжорсткого матеріалу діаметром /шириною/ близько 2,5-3 см, можливо від дії ременя із подібними характеристиками (том 3 а.п. 68-72).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 618 від 03.12.2020, відповідно до якої з урахуванням характеру, локалізації та особливостей тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , що мають ознаки середньої тяжкості при житті, описані у п. 1б висновку №184 від 14.11.2020, вони могли утворитись внаслідок ударів руками, ногами та об ґрунтове покриття дороги. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись не менш ніж від 3-4 травмуючих дій (ударів) в ділянки голови, де виявлені тілесні ушкодження (том 3 а.п.73-77 ).

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи №867 від 31.08.2020, відповідно до п.7 якого, на зрізі нігтьової пластини з лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт № 17), зрізі нігтьової пластини з правої руки ОСОБА_7 (об`єкт № 19), а також на поверхні футболки ОСОБА_7 (об`єкт №24) виявлено генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові ОСОБА_17 (том 3 а.п. 80-129).

Згідно з висновком біологічної експертизи № СЕ-19/102-20/16776-Б від 19.01.2021, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові людини, виявлених на змиві з передньо-бокових поверхонь шиї трупа ОСОБА_17 є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_17 , генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_20 (том 3 а.п. 178-201).

Як зазначено у вироку, допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що не виключає наявності його клітин на тілі ОСОБА_17 , оскільки ним безпосередньо оглядався труп на місті скоєння злочину.

Доводи сторони захисту про те, що показання експерта ОСОБА_20 , зазначені у вироку, не відповідають показанням, які він надавав в судовому засіданні є безпідставними.

В суді першої інстанції в судовому засіданні 22.02.2022 року експерт ОСОБА_20 пояснив, що при огляді трупа ОСОБА_17 був у рукавичках, однак не виключає наявності його клітин на тілі трупа, оскільки припускає, що його ДНК потрапило на листок паперу в який потім загортали об`єкт.

Зміст технічного запису судового засідання від 22 лютого 2022 року свідчить, що показання експерта викладено в оскарженому судовому рішенні коротко та по суті, без зайвої деталізації, відображено сутнісну (змістовну) складову показань, що має значення для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження за приписами ст. 91 КПК України.

Водночас положеннями КПК України не передбачено обов`язку суду дослівно викладати показання учасників судового провадження, таке джерело доказів відображається судом у тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні, що і було зроблено в цьому випадку.

Вказане узгоджується з постаново Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.12.2022 року по справі № 754/10882/17.

Висновком судово-трасологічної експертизи №6/1-629 від 01.09.2020, відповідно до п.2 якого слід низу взуття, зафіксований при огляді місця події від 22.08.2020 на проїжджій частині дороги по АДРЕСА_2 співпадає з низом кросівок на ліву ногу, вилученого у ОСОБА_7 (том 3 а.п. 202-209).

Висновком експерта № 2 відповідно до якого слідує, що згідно даних спеціальної літератури, під місцем події (пригоди) розуміють ділянку місцевості, або приміщення, де безпосередньо відбулася пригода, яка підлягає слідчому огляду. Факт виявлення трупа людини вже розглядається як надзвичайна подія. Тому місце виявлення трупа завжди вважається місцем події, незалежно від того, де настала смерть людини. Судово-медичних критеріїв по котрим можливо було б вирішити питання про переміщення тіла до місця його виявлення в тому числі з урахуванням відомостей, викладених в протоколі огляду місця події, а саме: розташування слідів взуття, слідів автомобільних шин, нашарування слідів бруду та крові на тілі та одязі покійної під нею не мається (том 4 а.п 213-217).

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

Сукупність цих доказів, які узгоджуються між собою підтверджує правильність висновків суді першої інстанції.

На переконання апеляційного суду аналіз цих доказів в їх сукупності вказує, що у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів. Реалізуючи його він заздалегідь приготував знаряддя його вчинення та прийшов на відкриту ділянку ґрунтової дороги, де в цей час побачив ОСОБА_17 , безпричинно з метою вбивства накинув петлю на шию ОСОБА_17 , в наслідок чого настала смерть останньої.

Вказані висновки суду підтверджує висновок молекулярно-генетичної експертизи №867, відповідно до якої на зрізах нігтьової пластини ОСОБА_7 та футболці виявлено генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові ОСОБА_17 , що свідчить про причетність саме ОСОБА_7 до вбивства ОСОБА_17

Твердження сторони захисту, що кров потрапила на футболку обвинуваченого, так як лежала на підлозі поруч з речами потерпілої є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

З протоколу огляду місця події (т.2 а.с. 105-111) вбачається, що взуття та речі потерпілої було поміщено до спец пакетів, що посвідчено підписами понятих.

Одяг потерпілої вилучався та опечатувався слідчим за участю понятих та експерта при проведенні огляду трупа потерпілої 22.08.20 р. (т.2 а.с. 126).

Натомість одяг обвинуваченого, в тому числі футболка на якій виявлено ДНК потерпілої вилучалися з участю понятих та опечатувалися до спец пакету, в іншому місці, при огляді домоволодіння обвинуваченого за добровільною згодою матері ОСОБА_8 та самого обвинуваченого (т. 2 а.с. 132-135)

За таких обставин, доводи захисника про, те, що слідчий свідомо порушуючи порядок поводження з доказами порозкидав одяг потерпілої та обвинуваченого на підзолі у своєму кабінеті, внаслідок чого кров потрапила на футболку обвинуваченого є неспроможними.

При цьому, захисник версію, в який спосіб клітини обвинуваченого потрапили під нігті потерпілої не висловив.

Під час проведення експертизи одяг потерпілої та обвинуваченого знаходились у різних пакетах, при їх огляді експертом, порушення цілісності пакетів не встановлена.

Крім того, в судовому засіданні 08.04.2024 року за клопотанням сторони захисту прокурором для огляду в судовому засіданні надані речові докази, які були оглянуті та судом було встановлено, що вилучення одягу проведено з вимогами чинного КПК України, спец пакети опечатані, наявні бірки з підписами понятих та інших осіб.

Тому, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання висновку молекулярно-генетичної експертизи №867 недопустимим доказом з цих підстав, оскільки доводи захисника спростовані матеріалами справи.

Аргументи захисника ОСОБА_9 про відсутність зрізів на футболці обвинуваченого при її огляді в суді 09.11.2023 р. та як наслідок необ`єктивність висновків генетичної експертизи, якою було виявлено на футболці сліди крові потерпілої апеляційний суд вважає надуманими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом 09.11.2023 р. було досліджено футболку обвинуваченого і сторона захисту заперечень та зауважень щодо цього доказу не мала.

Лише, перед судовими дебатами, захист заявив клопотання про повторне дослідження речового доказу і в судовому засіданні 08.04.2024 р. було знову досліджено цей доказ та при його детальному огляді було виявлено наявність зрізу тканини біля горловини, що спростовує доводи захисника про неналежне дослідження речового доказу експертами.

Що стосується доводів сторони захисту, що суд у вироку не вказав коли і чому виник злочинний умисел у ОСОБА_7 на вбивство ОСОБА_17 то слід зазначити наступне.

Так, у правових висновках викладених у постанові Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 р. №11 зазначено, що як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч.2 ст. 115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.

З огляду на викладене доводи захисника, що суд не вказав у вироку з яких причин ОСОБА_7 вбив ОСОБА_17 є необґрунтованими, оскільки вбивство з хуліганських мотивів можливе без будь-яких причин на це, що й було встановлено у даному кримінальному провадженні.

Твердження захисника, що потерпіла була вбита в іншому місці колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони базуються на припущеннях, які висловили свідки, які виявили труп та не є фахівцями, а оскільки труп було виявлено на дорозі, першочергово перевірялася версія про ДТП їх пояснення є логічними. Разом з тим, у висновку експерта №2 вказано, що судово-медичних критеріїв по яких можна було вирішити питання про переміщення тіла до місця його виявлення не мається.(т.4 а.с. 223-227)

Доводи сторони захисту, що на тілі ОСОБА_17 відсутні сліди боротьби та на обличчі відсутні ознаки, що її били обличчям об ґрунт є хибними, оскільки такі обставини підтверджуються протоколом огляду місця події з фототаблицями, в якому зафіксовано характерні ушкодження на обличчі потерпілої, нашарування піску на обличчі, значна кількість крові під ним, що узгоджується з висновком експерта, що такі тілесні ушкодження могли бути спричинені внаслідок ударів об ґрунтове покриття та підтверджує, що саме в цьому місці було вчинено вбивство (т.3 а.с. 618).

Місце вчинення вбивства потерпілої, яке знаходиться по дорозі від розважального закладу де були потерпіла та обвинувачений до їх місця проживання, що узгоджується з часом, коли потерпіла та обвинувачений залишили кафе, наявність крові та клітин потерпілої на одязі та під нігтями обвинуваченого, виявлення відбитків слідів кросівок поблизу трупа, що аналогічні підошвам кросівок у яких був взутий обвинувачений на переконання колегії суддів спростовує висловлені захистом версії причетності до вбивства інших осіб та беззаперечно доводить, що саме ОСОБА_7 вчинив цей злочин.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження відеозапису з відеорестаратора на якому зафіксовано момент виявлення трупу потерпілої, про який вказує захист з посиланням на покази свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_50 не спростовують висновків суду.

Даних, про те, що такий відеозапис вилучався при огляді місця події, оглядався слідчим чи взагалі був в наявності на відореєстраторі, в матеріалах кримінального провадження не має.

Разом з тим, проводився огляд місця події з участю понятих з застосуванням фотофіксації, з участю експерта та спеціаліста, в якому зафіксовано розташування трупа та речей належних потерпілій, а також і іншу обстановку, трасологічну інформацію.

Про зміну кимось обстановки, яка мала місце при виявленні ними трупу до приїзду працівників поліції свідки ОСОБА_51 , ОСОБА_52 не вказували, а з їх показань навпаки слідує, що обставини, які вони спостерігали відповідають обстановці, яку було зафіксовано при проведенні слідчої дії.

Щодо посилання захисника ОСОБА_9 на відсутність у слідчого повноважень на прийняття рішень про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.115 на п.7 ч.2 ст.115 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення при первісному внесенні відомостей до ЄРДР є попередньою. Вона може змінюватися в процесі досудового розслідування і ці відомості також потім вносяться до Єдиного реєстру досудового розслідування (із зазначенням статті).

Окрім того, визначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення згідно п. 8 розділу 1 Положення Реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є: прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури; керівники органів досудового розслідування; керівники органів дізнання; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - уповноважені особи інших підрозділів).

Отже, системний аналіз положень п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, дає підстави для висновку, що дізнавач, слідчий, прокурор вносить відомості до ЄРДР про попередню правову кваліфікацію повідомленого правопорушення з певною свободою розсуду, тобто може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Відтак питання попередньої кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями останніх.

Згідно з частиною 1 статті 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Згідно з частиною 3 даної статті, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_53 , приймаючи постанову про зміну кваліфікації кримінального провадження з ч.1 ст.115 на п.7 ч.2 ст.115 КК України діяв в межах своїх процесуальних повноважень, визначених КПК України.(т.2 а.с.100)

Надаючи оцінку усім доказам суд виходив зі своїх внутрішніх переконань, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийнятті відповідного рішення.

На думку колегії суддів вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника про необхідність виправдання ОСОБА_7 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував докази обвинувачення та ретельно обґрунтував свої висновки у вироку з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції здійснюючи судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, в межах висунутого обвинувачення, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази, надані стороною обвинувачення, та дійшов висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України не знайшло свого підтвердження в суді, з такими висновками суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.187 КК України не визнав, та пояснив, що знайшов телефон ввечері біля технікуму на доріжці в розібраному вигляді, підняв телефон поклав до карману, на наступний день поїхав на навчання, поставив на зарядку, він вирішив його продати. Попросив сусіда по кімнаті здати його в ломбард так як він є повнолітнім. Разом приїхали в м. Звягель, де сусід здав телефон в ломбард. Отримав за телефон 350-400 грн. Гроші поділили між собою.

Потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що 20.12.2019 близько 23 год 10 хв вона їхала із кафе «Левада» с. Ярунь та проїжджала повз кафе «Адреналін». У якийсь момент її вдарили в область голови, від чого вона впала з велосипеда. У цей час невідомий схватив її ззаду рукою за шию та став душити. Вона стала проситись, нападник став ще сильніше її душити. Вона, будучи оберненою спиною до нападника, стала говорити «сину, навіщо я тобі, візьми гроші та сумку». Після чого він зняв з неї сумку, в якій знаходився мобільний телефон та гроші в сумі 700 грн та відпустив її. Нападника не бачила, чула, тільки те, що він розмовляв російською мовою.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що у вечірній час грудня 2019 року, а саме перед новим роком, він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_23 прикрашали зал у кафе «Адреналін». Так як треба було розвішувати у приміщенні гірлянди, то ОСОБА_44 запропонував принести їх з дому. Вони пішли до дому до ОСОБА_38 потім повернулись в кафе. ОСОБА_44 пішов з кафе о 22 годині і більше не повернувся.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що 20.12.2019 перед новим роком у вечірній час ОСОБА_54 перебував у кафе «Адреналін», з якого відлучався та не повернувся.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона є власницею кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». 20.12.2019 перед новим роком місцеві хлопці, а саме ОСОБА_55 , ОСОБА_54 та ОСОБА_56 , прикрашали кафе. До 21 год. ОСОБА_44 відлучався з кафе, після чого вона його більше не бачила. ОСОБА_57 та ОСОБА_56 залишались у кафе. Пізніше у цей вечір їй повідомили співробітники, що у парку, ближче до їх кафе, здійснено напад на ОСОБА_58 .

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні прояснив, що з ОСОБА_7 він познайомився під час навчання. Після зимніх канікул він приїхав до навчального закладу на навчання. У перший день навчання, після 2-х пар, ОСОБА_7 зайшов у його кімнату та попросив допомогти продати йому мобільний телефон, марки вже не пам`ятає. ОСОБА_7 йому пояснив, що цей мобільний телефон віддала йому ніби його сестра, чи її чоловік. Він його не міг здати до ломбарду, оскільки не мав паспорта. ОСОБА_7 також сказав, що якщо він допоможе йому здати телефон, то гроші вони поділять навпіл. Він погодився на пропозицію ОСОБА_7 , та разом з останнім поїхали до м. Новоград-Волинський, де у ломбарді біля вокзалу було здано мобільний телефон за 400 грн. З отриманих грошей, 200 грн. він віддав ОСОБА_7 . Також пояснив, що у телефоні, який йому дав ОСОБА_7 не було сім карти та він був пустий.

Свідок ОСОБА_59 в судовому засіданні пояснила, що вона з колишнім чоловіком біля магазину АТБ в м. Новоград-Волинський зайшли в ломбард та придбали мобільний телефон. На протязі місяця приїхали працівники поліції та вилучили телефон.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що аналіз показань обвинуваченого, потерпілої та свідків дає можливість дійти висновків про те, що на потерпілу ОСОБА_10 було здійснено розбійний напад, однак не доведено, поза розумним сумнівом, належними та допустимими доказами, що це зробив саме ОСОБА_7 .

В судовому засіданні потерпіла вказала, що під час нападу знаходилась спиною до нападника та не бачила його, лише чула його голос, а в судовому засіданні не вказала про схожість голосу нападника на голос ОСОБА_7 .

Переконливих та беззаперечних доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_7 про те, що він знайшов телефон стороною обвинувачення не надано, а усі аргументи прокурора базуються на наявності «багатьох співпадінь», був у цей вечір поблизу місця нападу, має молодий вік, здавав телефон у ломбард, говорив неправду свідку ОСОБА_60 щодо походження телефону, схожість дій при нападі з вбивством ОСОБА_17 .

Однак, на думку колегії суддів лише одних «співпадінь» для висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_10 недостатньо.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила як в суді першої так і апеляційної інстанції, що не бачила нападника, його одягу, взуття та лише припускає, що він мав молодий вік. Вказала, що раніше знала ОСОБА_7 , «цього малого» з ним розмовляла, віталися , спілкувався українською мовою, однак нападник говорив до неї російською мовою «молчи», «хачу». З її пояснень слідує, що вона припускає, що ОСОБА_44 або його друзі причетні до нападу на неї, бо у нього був її телефон.

Доводи прокурора, що пояснення обвинуваченого та свідка ОСОБА_24 мають певні розбіжності є слушними, однак вони не впливають на правильність висновків суду, не спростовують пояснення ОСОБА_38 , оскільки надання таких пояснень могло бути викликано багатьма причинами, в тому числі і небажанням повідомляти, що телефон йому не належить, а був ним знайдений, а також і зацікавленістю свідка ОСОБА_24 , який за таку послугу отримав частину отриманих коштів, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що це спростовує версію обвинуваченого є непереконливими.

Твердження прокурора, що свідки підтвердили, що у нічний час після 22 год. ОСОБА_7 перебував у кафе, що неподалік місця нападу, також не можуть вважатися достатніми доказами його вини, оскільки його причетність до злочину не ідентифікують та не вказують на те, що саме ОСОБА_7 вчинив цей напад.

Не спростовує висновків суду і слідчий експеримент від 30.01.2020 року проведений з потерпілою ОСОБА_10 на місці події, де вона лише відтворила події розбійного нападу, які мали місце 20.12.2019 року, оскільки в ньому потерпіла вказує лише про механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, однак цей доказ не ідентифікує осіб, які здійснили напад.(т.3 а.с.1-12)

Не можна стверджувати і про аналогічність дій нападника при вчиненні розбійного нападу та вбивства, оскільки при вчиненні вбивства ОСОБА_7 використав петлю для удушення потерпілої, завдав потерпілій велику кількість ударів по голові та обличчю, майна не викрадав, що є відмінним від розбійного нападу на ОСОБА_10 де особа збила потерпілу з велосипеда, за допомогою ліктя (слідчий експеримент з потерпілою) здавлювала шию та обмежилася заволодінням її майном.

Стороною обвинувачення не надано суду переконливих доказів, які б належним чином підтвердили причетність ОСОБА_7 до розбійного нападу на ОСОБА_10 , а оскільки існують сумніви, що такий напад міг здійснив хтось інший, апеляційний суд погоджується з висновком суду про недоведеність його вини у вчиненні цього злочину.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний в цій частині постановити виправдувальний вирок.

Суд обґрунтовуючи свої висновки усі докази обвинувачення дослідив та надав їм належну оцінку, як окремо кожному так і у їх сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку, що вони не доводять вину обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_10 , з таким висновком погоджується і апеляційний суд, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотримання положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом було враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, наслідки - смерть людини, обставину, що пом`якшує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується, як особа схильна до вживання спиртних напоїв, неодноразово проявляв агресію до оточуючих, серед односельців характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, досудову доповідь, думку потерпілих.

На переконання колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та за своїм видом, розміром є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: