Справа № 161/9209/24 Провадження №11-кп/802/664/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000395 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт, з відбуванням покарання не більше 4 годин на день, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

На підставі ст. 91-1 КК України визначено застосувати до ОСОБА_9 обмежувальні заходи у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Контроль за поведінкою засудженого покладено на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільні позови не заявлено.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період з 16.03.2023 по 12.01.2024 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, систематично вчиняв фізичне і психологічне домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству) ОСОБА_7 , що призвело до психологічних і фізичних страждань потерпілої.

Так, 16.03.2023, о 00.07 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем спільного із своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, умисно вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке виразилося у нанесені ляпасів та штовханні, тим самим завдав шкоди психологічному і фізичному здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 . За даним фактом щодо ОСОБА_9 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505825 від 16.03.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2023 на ОСОБА_9 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 225 (двісті п`ятдесят) гривень.

В подальшому, 02.09.2023, о 22.29 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем спільного із своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, умисно вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, яке виразилося здійсненні психологічного тиску, відбиранні телефону та розкиданні особистих речей, тим самим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 .. За даним фактом щодо ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №505700 від 02.09.2023 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2023 на ОСОБА_7 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Надалі, 02.01.2024, о 11.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем спільного із своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, умисно вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке виразилося у образах різними словами, агресивній поведінці та погрозах, тим самим завдав шкоди психологічному і фізичному здоров`ю потерпілій ОСОБА_7 .. За даним фактом щодо ОСОБА_9 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №603041 від 02.01.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис серії НОМЕР_2 від 02.01.2024.

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2024 на ОСОБА_9 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Також, 12.01.2024, о 21.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем спільного із своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, умисно вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного і фізичного характеру, яке виразилося у плюванні, погрозах, здійснюванні психологічного тиску, штовханні та нанесенні ударів рушником по тілу ОСОБА_7 , тим самим завдав шкоди психологічному і фізичному здоров`ю потерпілій.

Внаслідок вищевказаних умисних, систематичних, протиправних дій ОСОБА_9 , які полягали у вчиненні домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_7 , потерпілій завдано психологічних та фізичних страждань.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він своїми умисними протиправними діями, які виразились у систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , що призводить до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи, тобто у домашньому насильстві вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126- 1 КК України.

Представник потерпілої оскаржує вирок у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом призначено ОСОБА_9 надміру м`яке покарання, оскільки останній не усвідомив наслідки своїх протиправних дій та після завершення розгляду справи завдав потерпілій нових тілесних ушкоджень і погроз.

Апелянт просить оскаржений вирок скасувати та призначити ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України більш суворе покарання.

У поданому до суду запереченні захисник обвинуваченого вважає апеляційні вимоги потерпілої сторони необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просить вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечили апеляційну скаргу, думку потерпілої та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення та його кваліфікація за ст. 126-1 КК України є правильними. При цьому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Водночас, представник потерпілої у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі винного внаслідок м`якості і, відповідно вважає, що є цілком законні підстави для призначення більш суворого покарання.

Проте такі його доводи не заслуговують на увагу суду з наступних підстав.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відомості про його особу, який раніше не судимий, в диспансерах міста на обліку не перебуває, працює, розлучений, повністю визнав свою провину, покаявся в скоєному.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції встановлено не було.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття.

Санкція ст. 126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

При цьому, аналіз положень КК, якими регламентовано питання призначення покарання дає підстави для висновку, що чіткі критерії визначення необхідності застосування саме тієї чи іншої форми реалізації кримінальної відповідальності відсутні, натомість суду надається право самостійно її обрати.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність та можливість призначення покарання ОСОБА_9 в межах санкції інкримінованого злочину, а саме у виді громадських робіт.

Апеляційний суд враховує наявну в матеріалах кримінального провадження досудову доповідь, з якої вбачається, що ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 іншого злочину оцінюється як середній та, на переконання органу пробації, його виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі, обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Зокрема, зазначено про можливість виконання покарання в громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

З приводу апеляційних доводів представника потерпілої про те, що у обвинуваченого відсутня така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття колегія суддів зазначає наступне.

Слід зауважити, що щире каяття як таке, характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, яка склалася.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР, так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, розповів про всі обставини події, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та продемонстрував готовність понести призначене судом покарання, що знайшло своє підтвердження й під час апеляційного розгляду, то такі доводи представника потерпілої є безпідставними.

З огляду на наведене, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, його суспільну небезпеку, відомості про особу обвинуваченого, позицію потерпілої, яка не є визначальною, при призначенні покарання, та доходить висновку про те, що покарання у виді 200 годин громадських робіт буде достатнім для виправлення ОСОБА_9 та відповідатиме принципам індивідуалізації та справедливості покарання.

Таким чином, підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, з мотивів наведених представником потерпілої, апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржений вирок стосовно ОСОБА_9 без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: