Справа № 632/1457/24
провадження № 1-кс/632/131/24

У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2024 р. м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області із скаргою на бездіяльність уповноважених службових осіб Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 15.08.2024 року він звернувся до Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області шляхом подачі письмової заяви-повідомлення про реєстрацію у ЄРДР кримінального провадження, щодо певних осіб за ч.5 ст. 186 КК України, однак уповноважена особа, в порушення ст. 214 КПК України, відповідні відомості до ЄРДР не внесла.

У зв`язку з цим особа, яка подала скарги, просить зобов`язати відповідальну особу Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області внести відомості за його заявою від 15.08.2024 року про вчинені кримінальні правопорушення певними особи за ч.5 ст. 186 КК України.

Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду скарги ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд скарги без його участі, на її задоволенні наполягає. В умовах воєнного стану, беручи до уваги клопотання заявника, суд вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутність.

Представник Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду скарги до суду не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги, тому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не проводилося.

Слідчий суддя, вивчивши та перевіривши матеріали скарги встановив відповідні обставини.

Згідно із ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється шляхом забезпечення кожній особі права на звернення до уповноважених органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

Частиною 1 ст. 214 КПК України на слідчого, прокурора покладений обов`язок у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, та їх перелік, визначені ч. 5 ст. 214 КПК України.

З матеріалів, доданих до скарги вбачається, що ОСОБА_3 15.08.2024 року звернувся до Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про реєстрацію у ЄРДР кримінального провадження про вчинені кримінальні правопорушення, щодо певних осіб.

На час розгляду скарги даних, які б підтверджували внесення до ЄРДР відповідних відомостей за заявою ОСОБА_3 до суду не надано.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист, як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Також, слідчий суддя враховує те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, вдповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків внесення даних до ЄРДР кореспондуються з нормами ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми (ст. 214 Кодексу) та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст.214 КПК України, з даного питання, так як дискредаційні повноваження суб`єкта оскарження, у цій ситуації, є обмеженими, а саме полягають у самому внесенні даних до ЄРДР за зверненням.

У такого роду правовідносинах останній має вчинити прямо визначену у КПК України дію, і все.

Адже, на етапі прийняття та внесення даних за зверненням до ЄРДР, посилатися на положення ст. 2 КК України, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно, так як на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, може бути не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

А тому, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Тобто, норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Бо, як зазначив ЄСПЛ у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу про вчинення кримінальних правопорушень, але за нею, у строки, визначені ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР внесено не було.

Отже, скарга ОСОБА_3 , щодо зобов`язання відповідальної особи Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за його заявою від 15.08.2024 року підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у не внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, після отримання заяви про кримінальні правопорушення задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Відділення поліції №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вчинити дію передбачену ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушеннь від 15.08.2024 року у строки, визначені ст. 214 вказаного Кодексу та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1