02.12.2024 Єдиний унікальний номер 205/7900/24
1-кп/205/925/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000505 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2024 року близько 22:00 годині ОСОБА_3 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_7 , з яким попрямував на зустріч з раніше не знайомим ОСОБА_5

09 квітня 2024 приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 прибувши до будинку АДРЕСА_3 , зустріли раніше не знайомого для ОСОБА_3 громадянина ОСОБА_5 , під час спілкування з яким у ОСОБА_3 , який знаходився на відстані 5 метрів, раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень раніше не знайомому ОСОБА_5 , стоячи з боку, на відстані приблизно 5 метрів від останнього, підбіг та наніс ОСОБА_5 один удар рукою стиснутою в кулак в область щелепи, зліва та другий удар рукою стиснутою в кулак в область носа та ока з права. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: відкритого переламу нижньої щелепи зліва між першим та другим зубами, з розривом слизової оболонки на рівні перелому, перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва, синець повік правого ока. Виявлені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , що виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я, кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, визнаючи свою провину за пред`явленим йому обвинуваченням повністю, пояснив, що він 9 квітня 2024 року, зустрівши ОСОБА_7 та вислухав його скарги на ОСОБА_5 , якого він раніше не знав, вирішив допомогти йому забрати у потерпілого речі ОСОБА_7 . Вони разом пішли до місця роботи ОСОБА_5 , де зустрілися з останнім. Під час спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_5 , він стояв по осторонь, та слухав їх розмову, яка йому не подобалась. В якийсь момент він підійшов до ОСОБА_5 та вдарив його декілька разів в обличчя. Навіщо він таке зробив, пояснити не може. На теперішній час він дуже шкодує за скоєне, просить вибачення перед потерпілим. Цивільний позов визнає частково, в розмірі визначеному судом. Просить суд строго його не наказувати та не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що раніше не знав ОСОБА_3 Дійсно, між ним та ОСОБА_7 , виникало непорозуміння щодо деяких питань. В вечері 9 квітня 2024 року, до нього на роботу прийшов ОСОБА_7 разом з ОСОБА_3 якого він раніше не знав. Під час спілкування його та ОСОБА_7 , обвинувачений стояв осторонь. По не зрозумілим йому причинам, ОСОБА_3 підійшов до нього та вдарив його декілька разів в обличчя. Перелякавшись, він побіг на територію підприємства та закрив за собою ворота, щоб ОСОБА_3 його не наздогнав. В подальшому викликав швидку медичну допомогу. Діями обвинуваченого йому було спричинено тілесні ушкодження, які в свою чергу змусили и його додавати додаткові зусилля щодо організації свого життя. В нього була роздроблена щелепа, у зв`язку з чим його було прооперовано, та він тривалий час, більше місяця, змушений був проходити болючі медичні процедури та маніпуляції. Оскільки була ушкоджена щелепа, він не міг їсти нормальну, звичну їжу, що також приносило йому фізичні та моральні страждання. Просить суд стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 70000 гривень. На строгій мірі покарання не наполягає.

На підтвердження висунутого обвинувачення прокурором суду було надано письмові, речові докази та експертні висновки, дослідженні судом безпосередньо відповідно до ст. 94 КПК України.

За повідомленнями, потерпілого ОСОБА_5 , було внесено відомості до ЄРДР за № 0000505 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України.

Під час огляду місця події, було оглянута ділянка місцевості розташована біля будинку АДРЕСА_3 . Під час огляду нічого виявлено та вилучено не було, що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 10 квітня 2024 року з фототаблицею.

Під час огляду відеозапису з камер відеоспостереження встановлених на території підприємства розташованого по АДРЕСА_3 , було встановлено як потерпілий знаходячись біля огорожі підприємства, свариться з якимось чоловіком, потім забігає за огорожу підприємства та закриває за собою хвіртку, що зафіксовано в протоколі огляду від 12 квітня 2024 року з фототаблицею та на ДВД дисках.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 підтвердили, що на відео зображено саме їх.

Згідно висновку експерта № 1098 е від 16 квітня 2024 року, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відкритого переламу нижньої щелепи зліва між першим та другим зубами, з розривом слизової оболонки на рівні перелому, перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва, синець повік правого ока, що спричинені від дії не менш двох ударів тупого твердого предмету , яким могла бути рука стиснена в кулак , з локалізацією удару в ділянку підборіддя ( на рівні переламу) а також в ділянку правого ока. Виявлені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Характер встановлених тілесних ушкоджень виключає можливість їх спричинення власноруч.

За участю потерпілого ОСОБА_5 проведено слідчий експеримент під час якого він розказав та показав, яким чином ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження та в які ділянки обличчя, що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 18 квітня 2024 року та на ДВД диску.

Згідно висновку експерта № 1150е від 22 квітня 2024 року , механізм встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 відповідають механізму їх спричинення , на який вказано в протоколі слідчого експерименту проведеного 18 квітня 2024 року.

За участю обвинуваченого ОСОБА_3 проведено слідчий експеримент під час якого він детально розповів та показав, яким чином він наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження та в які ділянки обличчя, що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 14 травня 2024 року та на ДВД диску.

Згідно висновку експерта № 1468е від 21 травня 2024 року , механізм встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 відповідають механізму їх спричинення , на який вказано в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 проведеного 14 травня 2024 року.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 320 від 3 червня 2024 року, ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв та вданий момент виявляє психічний розлад у формі емоційного нестійкого розладу особливості. Іспитований у період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність відповідно з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом при встановлених судом фактичних обставинах справи провини ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, а саме в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вперше вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. Але у скоєному розкаявся, поросив вибачення у потерпілого, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в міських диспансерах не перебуває, хоча має психічне захворювання, потерпілий на строгій мірі покарання не наполягає, що суд визнає пом`якшуючими обставинами.

Обтяжуючі обставини відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням обставин справи і даних про особу винного суд, вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, у виді обмеження волі в розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону, із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 70 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог, потерпілий посилався на ті обставини, що діями обвинуваченого ОСОБА_3 йому було завдано фізичних та моральних страждань. Оскільки він переніс операцію, на відновлення після якої витрачено значний час. Також під час відновлення він змушений був проходити болючі процедури та маніпуляції, що вимагало від нього додаткових психологічних зусиль. Також у зв`язку з тривалим лікарняним, приходилося приймати додаткові зусилля задля матеріального забезпечення себе та своєї родини.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення на користь ОСОБА_5 завданої моральної шкоди, суд зважає на обсяг страждань, перенесених потерпілим через спричинення йому тілесних ушкоджень, що змушувало останнього тривалий час відновлюватися від перенесеної травми, що безсумнівно призводить до покладення значних зусиль на потерпілого для відновлення його фізичного та психологічного стану.

Зважаючи на викладене, через доведеність моральних страждань потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог по відшкодуванню моральної шкоди шляхом стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_3 суми 35 000 гривень, що, беручі до уваги обставини події кримінального правопорушення, суд вважає співрозмірним обсягу понесених потерпілим моральних страждань.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Судових витрат по справі не має.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 ( два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1(один) рік, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 35 000,0 гривень.

Речові докази:

- ДВД диск «Alerus» з 2 відеофайлами , що міститься в матеріалах справи - залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1