Справа № 478/1496/24 Провадження №1-в/478/447/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.11.2024 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка Миколаївської області подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Великолепетиського району, смт. Велика Лепетиха, громадянина України, неодруженого, із середньо - спеціальною освітою, до арешту не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . По теперішній справі засудженого: 13.04.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.08.2023 року. 22.03.2024 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і покарання призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року остаточно до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 17.07.2024, -
В клопотанні вказано, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, щодо викрадення чужого майна. Зокрема, ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 було засуджено вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13,04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.08.2023 року. За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив декілька епізодів таємного викрадення чужого майна, чим спричинив чим спричинив потерпілим матеріальних збитків на суму, що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 засуджено до до 5 років 2 місяців позбавлення волі за вчинення таємного викрадення чужого майна на суму 8300 грн. Тому ініціатор звернення просить, з урахуванням ст. 5 КК України, вирішити питання щодо приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону.

Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просив справу розглядати без його участі, подання підтримав, просив задовольнити зазначене клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просив справу розглядати без його участі, подання підтримав, вважає що подання є обргунтованим та підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_3 про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просить розгляд подання установи виконання покарань розглядати без його участі, подання підтримав та просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 засуджено до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15.08.2023 року. Із змісту вказаного вироку вбачається, що засуджений ОСОБА_3 в період часу з 09.10.2022 року по 05.01.2023 року вчинив декілька епізодів таємного викрадення чужого майна, а саме на суму 518,97 грн, 510,35 грн. та 765,48 грн. відповідно, що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінальних правопорушень.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 засуджено до до 5 років 2 місяців позбавлення волі за те, що він 06.01.2023 року шляхом злому вхідних дверей вчинення таємного викрадення чужого майна з примішення «Аптеки АДРЕСА_3 , чим спричинив збитків на суму на суму 8300 грн., що складає більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінальногоправопорушення.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і покарання призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року остаточно до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з 06.01.2023 року. Вирок набрав законної сили 17.07.2024 року.

17.07.2024 року Одеським апеляційним судом вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2024 - змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:

«Строк відбуття покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили». На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 22.03.2024 року по день набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у строк відбування покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати за цим вироком частково відбуте покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України за період з 06.01.2023 року по 22.03.2024. В іншій частині вироку суду 1-ої інстанції залишити без змін. Вирок набрав законної сили: 17.07.2024 року.

Початок строку: 17.07.2024 року року, кінець строку: 07.07.2028 року, який він відбуває в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» .

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2022 року становить 2600 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (жовтень 2022 року - січень 2023 року) ОСОБА_3 діяннь, за яке він засуджений вищевказаними вироком суду від 13.04.2023 року року розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить: - 2600 грн. та 2684 грн. відповідно.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого в жовтні 2022 року та в січні 2023 року засудженим майна, суд приходить до висновку, щодо усунення кримінальної караності вчиненого ОСОБА_3 діянь за епізодами 518,97 грн., 510,35 грн. та 765,48 грн. відповідно, відповідно, що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Пр овнесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення діянь, кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання в чій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за вищевказаним вироком суду за епізодами дрібного викрадення чужого майна призначеного за вироком від 13.04.2023 року.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (січень 2023 року) ОСОБА_3 діяня, за яке він засуджений вироком суду від 22.03.2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2684 грн.

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду, за епізодом від 06.01.2023 року становила 8300 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого в січні 2023 року засудженим майна (8300,00 грн) суд приходить до висновку, що усунення кримінальної караності вчиненого ОСОБА_3 наведеного вище діяння за епізодом від січня 2023 року за вироком суду від 22.03.2024 року за законом № 3886-IX не відбулося.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. ст. 336, 537,539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 13.04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити із вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 22.03.2024 року посилання на ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 22.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1