Провадження № 1-кс/344/8159/24
У Х В А Л А

14 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000860, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Сектором дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000860 від 09.11.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.11.2024 до Івано-Франківського РУП надійшов рапорт про те, що 09.11.2024 близько 12 год 55 хв поблизу вул. Набережна у м. Івано-Франківську зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зберігала при собі для власного вживання два зіп-пакети із кристалічною речовиною жовтого кольору, паперовий згорток із кристалічною речовиною жовтого кольору, наперсток із нагаром темного кольору. 9 листопада 2024 року в ході проведення огляду місця події поблизу вул. Набережна у м. Івано-Франківську у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено два зіп-пакети із кристалічною речовиною жовтого кольору, прозорий полімерний футляр, у якому знаходились: полімерна трубка, зіп-пакет із залишками порошкоподібної речовини, паперовий згорток із кристалічною речовиною жовтого кольору, які поміщено у паперовий конверт; наперсток із нагаром темного кольору, які поміщено в паперові конверти та скріплено підписами понятих. Також в ході огляду місця події у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А05» із ІМЕІ1 НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який поміщено у паперовий конверт та скріплено підписами понятих.

Дізнавач просив розгляд клопотання проводити без його участі.

ОСОБА_4 просила розглядати клопотання про арешт майна без її участі. Проти задоволення клопотання не заперечувала.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

03.11.2024 року проведено огляд місця події, про що складено протокол.

Постановою дізнавача від 09.11.2024 року мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А05» із ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000860.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10-11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.40-1 КПК України дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, подане клопотання підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А05» із ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , який поміщено у паперовий конверт, який тимчасово вилучено під час огляду місця події в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1