У Х В А Л А

21.10.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції

представник «БВК №35» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням та просить привести вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зазначив, що сум завданої правопорушенням шкоди становить 3027 грн, тобто вказане діянні не підпадає під кримінальну відповідальність.

Крім того, через канцелярію суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 в якій останній просить при розгляді клопотання вирішити питання повернення вилучених речей. Засуджений зазначає, що при затриманні в нього були вилучені речі та доля їх на даний час не вирішена, а тому він просить повернути вилучені в нього речі, а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG GT-E1080i», IMEI: НОМЕР_1 ; стартовий пакет «Київстар», мобільний телефон марки «View Sonic VS 14032», IMEI: НОМЕР_2 (сенсорний); стартовий пакет «Київстар»; флеш-накопичувач марки «Ergo» на 4 Гб; сумка тилу спортивна червоно-чорного кольору з назвою «Адідас»; будівельний лазерний рівень (в комплекті) марки «BOSCH» PCL 9 з двома батарейками марки «Дюраселл» в чорному чохлі та будівельний стиплер синього кольору марки «Master TOOL» із скобами.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання та просить його задовільнити, вважає, що він може бути звільнений від відбування призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити заявлене клопотання засудженого в частині звільнення від кримінальної відповідальності.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» підтримав думку прокурора.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання 2 роки позбавлення волі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 23.10.2023 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року приведено у відповідність, до вимог ч. 1 ст. 71 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання - 4 роки 5 місяців позбавлення волі.

Відповідно до змісту зазначених вироків, ОСОБА_3 21.10.2018 року вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 856,08 грн. та 04.09.2020 року вчинив замах на таємне викрадення чужого майна на загальну суму 550 грн.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2018 рік встановлений на рівні 1762 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2018 році становив 881 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2018 року складали 1762 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2020 встановлений на рівні 2102 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2020 році становив 1051 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2020 року складали 2102 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у 2018 році вчинив викрадення чужого майна вартістю 856,08 грн та у 2020 році здійснив замах на викрадення чужого майна вартістю 550 грн.00 коп.

Відтак, на день розгляду клопотання діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 наразі не можуть вважатися кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що ОСОБА_3 згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року та вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 року вчинив замах на викрадення чужого майна та викрадення чужого майна на суми менші двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто кримінальна караність вчинених ним діянь відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ усунута, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначених покарань на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_3 щодо повернення вилученого в ході затримання останнього майна, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, визначено покарання 2 роки позбавлення волі.

Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів, а саме: мобільного телефону марки «SAMSUNG GT-E1080i», IMEI: НОМЕР_1 , стартового пакету «Київстар», мобільного телефону марки «View Sonic VS 14032», IMEI: НОМЕР_2 (сенсорний), стартового пакету «Київстар», які ухвалено повернути власнику ОСОБА_3 , флеш-накопичувач марки «Ergo» на 4 Гб, сумку типу спортивна червоно-чорного кольору з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій містяться будівельний лазерний рівень (в комплекті) марки «BOSCH» PCL 9 з двома батарейками марки «Дюраселл» в чорному чохлі та будівельний стиплер синього кольору марки «Master TOOL» із скобами ухвалено повернуто власнику.

Оскільки доля речових доказів вирішена при винесені вироку, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення вилучених речей слід відмовити.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, статтями 5, 74 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Привести вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, на 4 роки 5 місяців позбавлення волі, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, негайно.

Роз`яснити засудженому, що при звільненні від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, понесені особою правообмеження не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення вилучених речей відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6