УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в рамках кримінального провадження № 0000824 від 10.03.2023 клопотання про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно з яким просить накласти арешт на закінчений будівництвом об`єкт, нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 140), за адресою: АДРЕСА_1 , який з 22.02.2024 відповідно до договору дарування зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно з клопотанням СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 10.03.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому покарання за злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023), серед іншого, передбачає і конфіскацію майна, а тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, прокурор просить накласти арешт на відповідне майно.

В ході досудового розвідування встановлено, що ОСОБА_5 на момент початку досудового розслідування мав у власності закінчений будівництвом об`єкт, який є предметом даного клопотання. В ході досудового розслідування ОСОБА_5 допитувався та неодноразово отримував повістки про виклик на повторний допит, але ухилявся від органів слідства. Достеменно розуміючи та усвідомлюючи той факт, що ним вчинено кримінальне правопорушення за яке передбачена кримінальна відповідальність з конфіскацією майна, ОСОБА_5 здійснив дарування вищевказаного об`єкта своєму синові ОСОБА_4 . Дана дія оформлена договором дарування від 22.02.2024, серія та номер 101, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 . На підставі викладеного, прокурор просить накласти арешт на відповідний об`єкт нерухомості.

В судове засідання прокурор не прибув, однак звернувся із заявою про розгляд даного клопотання за його відсутності.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 10.03.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому санкція ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023), серед іншого, передбачає і конфіскацію майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Водночас, як відповідно до змісту клопотання, так і до інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав, підозрюваний ОСОБА_5 не є власником майна, на яке прокурор просить накласти арешт, а отже підстави для накладення арешту на таке майно відсутні.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000824 від 10.03.2023 про накладення арешту на закінчений будівництвом об`єкт, нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 140), за адресою: АДРЕСА_1 , який з 22.02.2024 відповідно до договору дарування зареєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1