11.09.2024
справа № 642/60/24
провадження № 1-кп/642/211/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків об`єднане кримінальне провадження №0001631 від 08 липня 2023 року, №0002515 від 05 жовтня 2023 року, №0001271 від 14 серпня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Бабаї Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 04.11.2022 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 190 КК України до одного року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на один рік; 2) 12.04.2023 Харківським районним судом Харківської області, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 26.06.2024, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження, а саме за обвинувальними актами відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001631 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, №0002515 від 05 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та №0001271 від 14 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001631 від 08 липня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується в тому, що 08.07.2023 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на відкритій ділянці місцевості неподалік від будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій стороні та бажаючи її настання, діючи повторно, повідомив потерпілому ОСОБА_6 неправдиву інформацію та переконав останнього передати йому, для здійснення дзвінка по справі, його мобільний телефон. Далі, ОСОБА_6 повіривши в щирість намірів ОСОБА_5 , передав останньому, в цілях здійснення телефонного дзвінку, свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A1» в корпусі зеленого кольору 32Gb IMEIl: НОМЕР_1 IME12: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи N?21143 від 18.07.2023 року складає 1700 гривень 00 копійок. Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію вказаного умислу, отримавши зазначений мобільний телефон за вказаних обставин, не маючи наміру на повернення мобільного телефону, покинув місце поді, розпорядившись у подальшому вказаним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1700 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство),вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього за тим епізодом, де сума крадіжки вартістю менше 3028 грн., у зв`язку з втратою чинності закону яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Прокурори не заперечували проти задоволення заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальні акти та додані до них матеріали, дійшов висновку про задоволення заявленого клопотання. При цьому суд виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження, а саме за обвинувальними актами відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001631 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, №0002515 від 05 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та №0001271 від 14 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001631 від 08 липня 2023 року, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в 08.07.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, внаслідок вчинення якого потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 1700,00 грн.

На час, до якого відносяться інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч.1ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту169.1.1 пункту 169.1 статті 169розділуIV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, відповідно до ч. 3ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

09.08.2024 набув чиності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

В 2023 році розмір податкової соціальної пільги складав 2684 грн. х 50 % = 1342 грн.

Таким чином, після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів: в 2023 році 1342 грн. х 2 = 2684 грн.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1ст. 5 КК України).

Враховуючи той факт, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні ; 0001631 від 08.07.2023, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яке було вчинене у липні 2023року, розмір матеріальної шкоди за вчинення якого складав 1700,00 грн., не перевищував 2684грн., тому після набрання чинності Законом України № 3886-ІХвід 18.07.2024 вказане діяння вже не є кримінально-карними діяннями.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 висловив згоду на закриття вказаного кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України. Обвинувачений сам ініціював це питання, заявивши відповідне клопотання.

Згідно ч.2ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідност.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Положення п.4-1 ч.1ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом№3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за вказаними вище обвинувальними актами за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого, який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження за №0001631 від 08 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішити відповідно дост.100 КПК України.

Розгляд об`єднаного кримінального провадження, а саме за обвинувальними актами відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002515 від 05 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та №0001271 від 14 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України слід продовжити.

На підставі наведеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст. 479-2 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Кримінальне провадження №0001631 від 08 липня 2023 року в частині обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судові витрати понесені на залучення експерта на суму 955 грн. 92 коп. віднести на рахунок держави.

Арешт на майно, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi A1» на корпусі якого був чохол чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 без зарядного пристрою, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року у справі №638/7381/23, провадження № 1-кс/638/1458/23 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0001631, а саме: «Xiaomi Redmi A1» на корпусі якого був чохол чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 без зарядного, який переданий на зберігання потерпілому - залишити потерпілому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 11.09.2024.

Суддя ОСОБА_1