Справа № 487/8157/24
Провадження № 1-кс/487/5093/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001429 від 18.09.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури у місті Миколаєві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Миколаївським районним управлінням поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001429 від 18.09.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2024 до канцелярії Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за вх. № 12065-2024 надійшла заява від керуючого справами виконавчого комітету Миколаївської міської ради ОСОБА_5 про вжиття заходів до невідомої особи, яка 21.03.2024 року, шляхом обману, в період дії воєнного стану, уклала договір купівлі-продажу №155 від 21.03.2024, що призвело до заволодіння майном Миколаївської міської територіальної громади в особі Миколаївської міської ради, а саме: квартирою АДРЕСА_2 та завдало значної шкоди. Сума матеріального збитку встановлюється.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору №688 купівлі - продажу нерухомого майна 21.04.2001 року, посвідченого Товарною Біржею «Сангай». Так, право власності на вищевказану квартиру станом на 28.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою про надання інформації за №654 від 06.07.2023, виданою Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Проте, з листа Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) №23.19-37/1400 від 24.08.2023 року про надання інформації вбачається, що в архіві відділу зберігається актовий запис про державну реєстрацію смерті, складений 17 грудня 2021 року на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті 12 жовтня 2021 року.

Згідно службової записки Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 10.11.2023 №43121/09.01-3/23-2 на початку листопада 2021 року до Міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) надійшов рахунок - замовлення від 04.11.2021 № 10 КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» та лист Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради від 03.11.2021 №37 щодо поховання трупа особи без постійного місця проживання, у зв?язку з відсутністю близьких родичів за рахунок бюджетних коштів, а саме: ОСОБА_7 , 1960 р.н., яка була виявлена за адресою: АДРЕСА_1 та похована на Центральному міському кладовищі.

Відповідно до наданих матеріалів стосовно факту смерті ОСОБА_6 , встановлено, що Миколаївським РУ поліції передано до Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи протокол огляду місця події, в якому зазначено, що померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вказано невірно ім?я і дата народження, що в свою чергу призвело до внесення недостовірних відомостей до державного реєстру актів цивільного стану. Інформація про достовірність прізвища, ім?я, по-батькові та дати народження гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується інформацією з КП ММБП від 06.07.2023 року № 654, копіями форми А, Б від ТОВ «Ліски».

Рішенням Заводського суду м. Миколаєва від 27.05.2024 по справі № 487/2301/24 Визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмерлою та відумерлу спадщину у вигляді вищезазначеної квартири передано у комунальну власність територіальної громади в особі Миколаївської міської ради.

Проте, під час актуалізації даних відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2024 року N? 394266009, встановлено, що 21.03.2024 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 155, виданий 21.03.2024, що фактично призвело до заволодіння майном Миколаївської міської територіальної громади в особі Миколаївської міської ради.

У клопотанні прокурор посилається на те, що оскільки нерухоме майно було відчужено від імені вже померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невстановленою особою можуть бути вчинені протиправні дії, направлені на повторне відчуження нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою запобігання його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглянуто без участі іншого власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що Миколаївським районним управління поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001429 від 18.09.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2024 до канцелярії Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за вх. № 12065-2024 надійшла заява від керуючого справами виконавчого комітету Миколаївської міської ради ОСОБА_5 , в якій він просив вжитти заходів до невідомої особи, яка 21.03.2024 року, шляхом обману, в період дії воєнного стану, уклала договір купівлі-продажу №155 від 21.03.2024, що призвело до заволодіння майном Миколаївської міської територіальної громади в особі Миколаївської міської ради, а саме: квартирою АДРЕСА_2 та завдало значної шкоди. Сума матеріального збитку встановлюється.

Також встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору №688 купівлі - продажу нерухомого майна 21.04.2001 року, посвідченого Товарною Біржею «Сангай», право власності на вказаний об`єкт було зареєстровано за ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою за вих. № 654 від 06.07.2023, виданою Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до наданих копій поквартирних карток форми В та витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні від 25.09.2023 №7.16- у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3 листа Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) № 23.19-37/1400 від 24.08.2023 року про надання інформації вбачається, що в архіві відділу зберігається актовий запис про державну реєстрацію смерті, складений на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис зареєстровано 17 грудня 2021 року, дата смерті 12 жовтня 2021 року.

Відповідно до службової записки Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 10.11.2023N? 43121/09.01-3/23-2 на початку листопада 2021 року до Міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) надійшов рахунок - замовлення від 04.11.2021 № 10 КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» та лист Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради від 03.11.2021 № 37 щодо поховання трупа особи без постійного місця проживання, у зв`язку з відсутністю близьких родичів за рахунок бюджетних коштів, а саме: ОСОБА_7 , 1960 р.н., яка була виявлена за адресою: АДРЕСА_1 та похована на Центральному міському кладовищі.

Відповідно до наданих матеріалів стосовно факту смерті ОСОБА_6 , встановлено, що Миколаївським РУ поліції передано до Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи протокол огляду місця події, в якому зазначено, що померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, вказано не вірно ім`я і дата народження, що в свою чергу призвело до внесення недостовірних відомостей до державного реєстру актів цивільного стану. Інформація про достовірність прізвища, ім`я, по батькові та дати народження гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується інформацією з КП ММБП від 06.07.2023 року № 654, копіями форми А, Б від ТОВ «Ліски».

З урахуванням вищевикладеного слідує, що на день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому Миколаївська міська рада звернулась до суду з заявою при визнання спадщини відумерлою та рішенням Заводського суду м. Миколаєва від 27.05.2024 по справі № 487/2301/24 заяву Миколаївської міської ради задоволено; визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмерлою та відумерлу спадщину у вигляді вищезазначеної квартири передано у комунальну власність територіальної громади в особі Миколаївської міської ради.

При цьому, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2023 року №347862380 відомості щодо зазначеного об`єкту у реєстрі були відсутні.

Проте, під час актуалізації даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у лютому 2024 року було виявлено відомості про реєстрацію права власності на АДРЕСА_2 , на ім?я ОСОБА_6 , яка на той час померла, тобто реєстрація права власності на ОСОБА_6 було здійснено вже після її смерті. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2024 року №394266009 рішення про державну реєстрацію прав 21.03.2024 внесено державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області ОСОБА_10 на підставі технічного паспорта (серія та номер ТІ01: НОМЕР_2 , виданий 19.11.2023, видавник ЄДЕССБ).

В подальшому приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 155, виданий 21.03.2024.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, вказані вище дії фактично призвели до заволодіння майном Миколаївської міської територіальної громади в особі Миколаївської міської ради.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність майна, критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 , є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, необхідність накладення якого обумовлена потребою забезпечення збереження речового доказу та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, що виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1