Провадження № 1-кс/686/6663/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002507,

встановив:
07.08.2024 року прокурор Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке, як зазначає прокурор, 06.08.2024 р., під час проведення огляду речей, було вилучено у ОСОБА_3 , а саме на рулетку (червоно-чорного кольору невідомої марки), розмірну лінійку (жовтого кольору з чорною шнурівкою), поміщені до сейф пакету №WAR1116517; металеву ручну косу (червоного кольору, на кінці з гумовим руків`я чорного кольору), поміщену до сейф-пакету №7331474; чорну світлодіодну лампу, марки «LED Floodlight» (з білим кабелем з чорною вилкою, на задній частині лампи наявна наліпка з маркуванням), поміщену до сейф-пакету №PSP3161220; червоний поліетиленовий пакет (зроблений з упакування кави «Nescafe Classic») із цвяхами, поміщений до сейф-пакету № PSP3208801; металевий круг відрізний марки «A.T.T», розміром 230х22.23 (у сірому картонн ому упакуванні з написом «круг з алмазним напиленням сегментний для глибокого різу»), 4 круги відрізних алмазних марки «KLINGSPOR» моделі «DT900UT» (у жовто-сірих упакуваннях із написами), поміщені до сейф-пакету №PSP3161219; відрізний диск по металу, діаметром 230 мм, марки «BOSCH», поміщений до сейф-пакету №SUD3074024; відрізний диск по металу, діаметром 230 мм, марки «А.Т.Т.», поміщений до сейф-пакету №SUD3074026; 2 круги по бетону, діаметром 230 мм, марки «DISTAR», поміщені до сейф-пакету №SUD3074027; круг по бетону, діаметром 230 мм, марки «KLINGSPOR», поміщений до сейф-пакету №SUD3074023; пачку електродів для зварювання, марки «MONOLITH», масою 5 кг, поміщену до сейф-пакету №7234363; фільтр-подовжувач, марки «DATAMAX», із кабелем без вилки, довжиною 16.5 м, поміщений до сейф-пакету №4350770.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні № 0002507, досудове розслідування у якому здійснюється по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. Зазначення у клопотанні прокурором тих обставин, що добровільно видане ОСОБА_3 майно є речовими доказами, саме по собі, не пояснює підстав, мети накладення арешту на вищеозначені речі, ризиків їх знищення, пошкодження, псування, втрати, як об`єктів матеріального світу, та неможливості довести обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. До того ж, матеріали поданого прокурором клопотання взагалі не містять підтверджуючих відомостей про те, що вилучені у ОСОБА_3 речі, на сьогоднішній день, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002507, а також про те, що означене майно перебуває у статусі тимчасово вилученого, та особа, яка звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням, входить до складу групи прокурорів в означеному кримінальному провадженні (не долучені відповідні постанови про: визнання майна речовими доказами; визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, а також протокол, на підставі якого майно було вилучене) та не представлено будь-яких доказів того, що для забезпечення виконання завдань кримінального провадження є необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно. Крім того, у клопотанні прокурора не йдеться про необхідність проведення з усім вилученим майном конкретних слідчих дій, що виправдовувало б таке втручання в права та інтереси власника чи власників майна, як застосування арешту майна, потребами досудового розслідування.

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та не зазначено про те, яка є необхідність у встановлені заборон відчуження, розпорядження та користування майном, на яке просить накласти арешт прокурор.

Також, не зазначає прокурор у клопотанні, на чиє саме майно він просить накласти арешт (кому саме належать речі, які були вилучені у ОСОБА_3 речі), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, з долученням копій документів, на підтвердження вказаних обставин.

Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише копії: витягу з ЄРДР; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (на 1 арк.); протоколу огляду місця події (на 1 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, у тому числі й тих, про які зазначено вище, а також доказів, на підтвердження того, що всі речі, які були вилучені у ОСОБА_3 , мають значення для встановлення обставин викрадення майна ОСОБА_4 , прокурором до клопотання долучено не було.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0002507, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя