ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 09.07.2020 за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, та на підставі ст.75 КК України звільненого з іспитовим строк на 3 роки,

засуджено за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 09.07.2020 - 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2022 (з моменту затримання) по 27.09.2022 включно (дата внесення застави та його звільнення), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, залишено у виді застави.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_10 170 921 грн. 28 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази: оптичний диск з фрагментами відеозаписів, два оптичних диска формату DVD-R з копіями відеозаписів - залишено у матеріалах кримінального провадження; смарт-годинник з написами «DESIGNED BY HUAMI AMAZFIT MODEL:A1914, S/N: НОМЕР_1 , вилучений під час обшуку квартири ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , що переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернуто законному володільцеві - потерпілому ОСОБА_10 ; мобільний телефон марки «realme 6i» модель «RMX2040» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , сім-картку з номером НОМЕР_4 , сім-картку з написами НОМЕР_5 , сім-картку з номером НОМЕР_6 , які вилучені під час обшуку квартири ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернуто законному володільцеві - ОСОБА_8 .

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави 2059 грн. 44 коп. судових витрат у справі за проведення судових експертиз.

Скасовано арешт, який накладений на майно ухвалою слідчого судді від 18.11.2021, в частині, що стосується майна, вилученого під час проведення обшуку 30.10.2021 по місцю проживання ОСОБА_8 .

Після вступу вироку в законну силу, заставу в розмірі 173 670 грн., внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172, вирішено повернути заставодавцю - ОСОБА_11 .

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 22 липня 2021 року близько 09:50 год., за попередньою змовою групою осіб, з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, умисно, шляхом віджиму віконної рами, незаконно проник до житла - будинку АДРЕСА_3 , де викрав грошові кошти в сумі 170 000 грн., золоту сережку 585 проби масою 0,56 г вартістю 921,28 грн., годинник марки «Smart Amazfit GTS MODEL A1914» серійний номер 3254 вартістю 1 700 грн. (вартість встановлена висновком експерта №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22.11.2021), дисконтну картку АЗС «WOG», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить і, будучи викритим у вчиненні крадіжки неповнолітнім свідком ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна викрито, оскільки вони виявлені мешканцем житлового будинку, продовжуючи свої протиправні дії, з викраденим майном втік з місця вчинення злочину, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 172 621,28 грн., що є значною шкодою для потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, тобто відкрито викрав чуже майно (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненнями у житло, що завдало значної шкоди потерпілому.

Не погоджуючись із таким вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій оскаржуваний вирок вважає необґрунтованим та незаконним у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , - закриттю.

Вказує про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2021 є недопустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він складений, а слідча дія проведена не уповноваженою на те особою - слідчим ОСОБА_13 , якого призначила особа без відповідних на те повноважень - т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 . Однак, місцевий суд належним чином цього до уваги не взяв та вважав такий доказ належним та допустимим, який і положив в основу обвинувального вироку.

Недопустимим доказом у кримінальному провадженні також є протокол обшуку від 30.10.2021 в ході проведення якого виявлено та вилучено старт-годинник, оскільки така слідча дія проведена оперуповноваженим, а не лише самим слідчим, який лише фіксував дію у протоколі. Також відповідно недопустимим доказом є і висновок експертизи №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22.11.2021, за висновками якого зроблено експертизу щодо вартості вилученого старт-годинника.

Крім того, захисник зазначає про те, що судом першої інстанції в обґрунтування обвинувального вироку покладено показання свідків сторони обвинувачення, яких було допитано в судовому засіданні, а свідки сторони захисту в судовому засіданні допитані не були, оскільки судом відмовлено у цьому. При цьому вказує, що свідки сторони обвинувачення є пов`язаними сусідськими або родинними зв`язками, а їх покази є суперечливими. Також суд відмовив у допиті в якості свідка слідчого ОСОБА_15 щодо доказів, на підставі яких він зробив висновок про причетність ОСОБА_8 до чинення злочину. Відмолено також в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення та проведення експертизи для встановлення обставин, які мають суттєве значення для законного та об`єктивного розгляду провадження, а саме - комплексної судово-фототехнічної та портретної експертизи. Також відмовлено судом було у призначенні судово-психіатричної експертизи неповнолітньому свідку ОСОБА_12 . Відмовлено судом було й у допиті свідків сторони захисту ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , чим позбавлено права на захист та можливості доведення своєї невинуватості. А тому, захисник переконаний, що місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, а також порушено вимоги ст.96 КПК України щодо безпосередності вивчення доказів.

Вказує і про те, що суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_8 в день вчинення злочину перебував на території Луцького району, оскільки він знаходився в автомобілі марки «Фольксваген Пассат», який був зафіксований камерами відеоспостереження. Однак, при цьому місцевий суд взагалі не згадує про інший у провадженні доказ, а саме відомості з ПрАТ «Київстар» щодо інформації про вихідні і вхідні з`єднання абонентів мобільного зв`язку в період з 20.07.2021 по 30.10.2021, згідно яких ОСОБА_8 до вечора 21.07.2021 знаходився в с.Фонтанка Одеської області, що суперечить часу в який автомобіль марки «Фольксваген Пассат» виїхав з м.Одеси. Ця суперечність не була усунута в судовому засіданні, а тому висновки суду щодо місцезнаходження ОСОБА_8 в автомобілі та на території нанесених пунктів Луцького району в день вчинення злочину суперечать вказаним обставинам у провадженні.

Окрім того, вважає, що суд першої інстанції зробив неправильні висновки щодо цивільного спору між ОСОБА_8 та ОСОБА_18 в справі №504/217/23, яка на цей час розглядається Комітернівським районним судом Одеської області, де предметом розгляду є саме старт-годинник.

Посилаючись на вищевикладене, захисник просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження. Також просить у порядку ч.3 ст.404 КПК України повторно допитати свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_12 , дослідити відеозапис обшуку від 30.10.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , та протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2021. А оскільки судом були відхилені клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та слідчого ОСОБА_15 , то захисник також просить допитати їх в апеляційному суді у порядку ч.3 ст.404 КПК України.

Також захисник просить призначити: комплексну судову фототехнічну та портретну експертизу, на вирішення якої поставити питання: 1) чи можливе покращення якості зображень об`єктів - осіб, що знаходяться в автомобілі марки «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_7 на фотознімках, які надані суду у довідці обліків «Гарпун» ІППН; 2) чи можливо ідентифікувати зображення цих осіб з ОСОБА_8 ; психологічну експертизу неповнолітнього свідка ОСОБА_22 , на вирішення якої поставити питання: 1) чи є у неповнолітнього свідка ОСОБА_22 вікові та індивідуальні особливості, що можуть вплинути на об`єктивність показань; 2) яким є можливий вплив негативних емоцій, що виникли у неповнолітнього свідка ОСОБА_12 у зв`язку з подіями 22.07.2021 на об`єктивність її показань; 3) чи є підстави вважати, що неповнолітній свідок ОСОБА_12 давали покази під впливом дорослих; 4) чи має неповнолітній свідок ОСОБА_12 схильність до фантазування, навіювання.

Обвинувачений ОСОБА_8 будучи належним чином (у попередньому судовому засіданні 08.11.2924 під звукозапис) повідомленим про час та місце розгляду кримінального провадження, до апеляційного суду не з`явився. При цьому, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення апеляційного розгляду, або неможливість прибуття в судове засідання з поважних на те причин, до суду не подавав. Також при апеляційному розгляді встановлено, що захисник, який залучений судом відповідно до п.4 ч.2 ст.52 КПК України, узгодив попередньо позицію захисту з обвинуваченим, ознайомився з матеріалами кримінального провадження і мав для цього достатньо часу, а тому неявка обвинуваченого безпосередньо в суд без поважних причин для додаткового узгодження своєї позиції не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до ч.4 ст.405 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що кримінальне провадження перебуває в апеляційному суді тривалий час, понад рік, а саме з листопада 2023 року, яке багаторазово відкладалось і за клопотаннями сторони захисту з різних причин, то колегія суддів вважає за можливе апеляційний розгляд провести у відсутності обвинуваченого, який належним чином був обізнаний про час і місце його розгляду.

Вказані дії сторони захисту, які полягали у заміні адвокатів, відмови від адвокатів, подачі багаторазових клопотань про відкладення розгляду кримінального провадження з різних причин, апеляційних судом розцінюються як безпідставне затягування розгляду справи, яка судом повинна бути розглянута у розумні строки.

Потерпілий ОСОБА_10 подав до суду клопотання про те, що не бажає брати участь при апеляційному розгляді кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, захисника обвинуваченого, який підтримав подану апеляцію в повному обсязі та просив її задовольнити, прокурора, який вважав скаргу безпідставною та просив залишити її без задоволення, а судове рішення, - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.186 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому.

При цьому, посилання сторони захисту в апеляційній скарзі про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції і, яким була надана відповідна юридична оцінка в розумінні ст.94 КПК України.

Як встановлено в ході судового розгляду провадження місцевим судом, і з цим погоджується апеляційний суд, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими в розумінні положень ст.84, 85 та ч.1 ст.86 КПК України.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Суду дав показання про те, що у вказаний в обвинувальному акті день та час, а саме 22.07.2021 о 9:50 год. він не перебував у м.Луцьку та злочину не вчиняв. Він 21.07.2021 ввечері поїхав у м.Харків для того щоб позичити кошти знайомому - Цимбалу ОСОБА_23 (позичив під заставу його паспорта, про позику написали розписку), а вже звідти поїхав у м.Полтава аби забрати кошти у ОСОБА_11 та разом з останнім 22.07.2021 повернулись у м.Одеса. Вже 22.07.2021 він постійно перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_4 , що як він вказує стверджується інформацією, отриманою від оператора мобільного зв`язку. Чому саме свідки вказують про те, що він був в м.Луцьку і, зокрема, у будинку потерпілого, йому не відомо. На автомобілі «Фольксваген» разом з ОСОБА_24 , він не їздив. З приводу знайденого у нього під час обшуку годинника показав, що його він отримав від ОСОБА_25 під позику грошей, що стверджується письмовим договором від 10.08.2021.

Ухвалюючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтував своє судове рішення наступними доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який надав покази про те, що вранці 22.07.2021 він з дружиною збираючись на роботу, забрали у дочки ОСОБА_12 телефон та заховали через те, що вона напередодні завинила. Об 09:52 год. йому зателефонувала дружина і сказала, що до неї телефонував їх син ОСОБА_26 і повідомив, що в будинку є чужі дядьки, які заходили до ОСОБА_27 (дочки) в кімнату. Він відразу ж зателефонував у поліцію та сусіду і, останній побіг до їх будинку, обійшовши який побачив, що валяється москітна сітка, яка раніше стояла на вікні. Діти плакали, були дуже налякані та розповіли, що незнайомі чоловіки були в їх будинку, а коли їх побачили, то зникли (втекли). Показав і про те, що було виявлено зникнення з комоду, що знаходився у спальній кімнаті першого поверху 170 000 грн., які він привіз напередодні додому, щоб розрахуватись за бруківку. У їх власності була чорна спортивна сумка з сірою вставкою, звідки ці особи викинули одяг і, ймовірно, у неї складали викрадене майно (гроші, одну дитячу сережку, оскільки інша у них випала, дисконтну картку, смарт-годинник дружини). На виклик прибули працівники поліції з кінологами, собаку слід привів туди, де лісники різали дерева і там перервався. Окрім того, ствердив, що напередодні, коли він перевозив бруківку до будинку, то звернув увагу на раніше незнайомий автомобіль сірого кольору «Фольксваген Пасат В-5», який їхав повз його будинок дуже повільно (приблизно 20 км/год.) на метрів 200-300 вперед та відразу повернувся назад. У подальшому, приблизно через 2-3 місяці після цієї події, він разом з дружиною та донькою їздили на проведення слідчої дії - впізнання, де його дочка ОСОБА_27 , яка бачила особу, яка була у будинку в момент вчинення злочину, самостійно та впевнено вказала на фото особи, який заходив в той день до її в кімнату. Дочка усе розповідала самостійно, висловлювала сумніви тільки в деталях (дат, час). При цьому, він звернув увагу суду на те, що дитина ходить в художню школу, має хорошу пам`ять, а тому досить добре відображає та запам`ятовує риси обличчя. Вважає, що вона не могла помилитись або ж щось надумати.

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_12 , яка в присутності законного представника ОСОБА_28 , в судовому засіданні у порядку ст.336 КПК України, дала показання про те, що 22.07.2021 близько 10:00 год. прокинулась, почула якісь звуки у будинку та подумала, що то батьки збираються на роботу. Сіла за стіл біля комп`ютера і через певний проміжок часу побачила як в кімнату забіг незнайомий чоловік, одягнений в куртку-хакі і сірі штани, а капюшон був не повністю одягнений на голову, обличчя овальне, ніс з горбинкою (на фото його впізнала та впевнено показала). Ця особа чоловічої статі відчинила двері, ступив крок в кімнату і, побачивши її, замешкався (приблизно на 5 секунд), після чого, нічого не кажучи відразу вийшов. Вже через кілька секунд вона побачила у вікно як двоє чоловіків біжать в одному напрямку по огороду від подвір`я, в одного з яких у руках була чорна сумка. Також показала, що з нею проводили впізнання по фотознімках у присутності матері і, серед пред`явлених 4 фотознімків вона впізнала ту людину, яка заходила того дня до неї у кімнату та показала слідчому. В судовому засіданні вона категорично ствердила, що обвинувачений ОСОБА_8 є саме тією особою, яка заходила до неї у кімнату у день вчинення злочину.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка суду показала, що 22.07.2021 вранці десь о 08:20-08:30 год., до неї зателефонувала бабуся аби її зустріли на зупинці. Тому вона з сином зібралась і поїхали до зупинки. Вже на той час на вулиці було дуже гаряче, тому вони були одягнені у майки та шорти. По дорозі побачили особу чолової статі (проїжджали за 2-2,5 метра від нього) на якого звернули увагу, оскільки він, незважаючи на спеку, був досить тепло одягнений - весь в темному, штани «плащовка», куртка темного кольору, рюкзак, капюшон на голові, а під ним ще і бейсболка. Ця особа рухалася від траси (від них справа) в сторону їх будинків. Звернула вона увагу і на його обличчя, оскільки він своїм зовнішнім виглядом викликав подив та був їм незнайомий. Однак вирішила, що той може йти до лісу, тому так і одягнувся. Згодом бачила, що на їх вулицю приїздила поліція. Окрім того показала, що йдучи на судове засідання та чекаючи на виклик біля приміщення суду, вона побачила чоловіка, який йшов у кепці та відразу його впізнала, оскільки це саме та особа, яка була присутня 22.07.2021 на дорозі та є обвинуваченим у цій справі. Категорично ствердила, що на дорозі бачила саме обвинуваченого ОСОБА_8 , який у той момент був один. З нею також проводили впізнання по фотознімках, де вона впізнала фото особи, якого вона бачила 22.07.2021 на дорозі, описавши ознаки за якими вона його впізнала.

Показаннями свідка ОСОБА_29 , який надав покази про те, що в той день (точної дати, часу та пори року не пам`ятає), він разом з іншими особами, яких знає лише по іменах, працювали в селі (вирізали дерева). Його та ще одного чоловіка поставили на дорозі для того аби вони могли попередити водіїв, які їхатимуть про можливість падіння зрізаних дерев. В один із моментів біля нього проїхав автомобіль «Фольксваген Пасат Б-5» (номер не пам`ятає, однак він був на українській реєстрації) та став за горбом з іншої сторони дороги, приблизно за 200-250 метрів (водій сидів в авто, не виходив). Згодом бачив, як дві особи чоловічої статі вийшли з польової дороги від села, пройшли повз нього (тому він бачив їх обличчя), та пішли у напрямку автомобіля. Один з них, в руках ніс чорну дорожню сумку, а інший - куртку (можливо це був саме обвинувачений), в чому вони були одягнуті, він не пам`ятає, однак в одного з них був сивуватий колір волосся. Через певний проміжок часу прибіг працівник поліції з собакою та когось шукали. З ним проводили впізнання, він самостійно впізнав на фотознімках тих осіб, яких бачив на дорозі.

В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом огляду документу (відеозаписів) від 26.07.2021, наданих на підставі заяви ОСОБА_10 від 26.07.2021 в порядку ст.93 КПК України, з якого вбачається, що було оглянуто оптичний диск, де відображено події 21.07.2021, що відбувались на території домоволодіння АДРЕСА_3 : «о 23:09 год. із тачкою в руках проходить особа чоловічої статі (ймовірно потерпілий, який перевозив бруківку), а по вулиці - із центральної частини села в напрямку кінця вул.Хутірської повільно їде легковий автомобіль, та вже о 23:14 год. повертається в протилежному напрямку, і в цей же час по території із тачкою в руках проходить особа чоловічої статі». Відеофайли визнано речовими доказами постановою слідчого від 26.07.2021;

- протокол огляду місця події від 22.07.2021 (з фото-таблицями) за яким було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення - будинок АДРЕСА_3 та прилеглу територію, де виявлено порушену обстановку в одній із кімнат - спальній кімнаті першого поверху. Так, у комоді коричневого кольору всі полички відчинені, на підлозі біля нього лежать розкидані полімерні файли з документами. На рамі вікна даної кімнати виявлено сліди віджиму, а також виявлено сліди пальців рук та слід низу взуття на підлозі під вікном. Із протилежної сторони від входу в будинок лежить москітна сітка, яка попередньо була прикріплена до пластикового вікна спальної кімнати першого поверху. Вилучено сліди пальців рук, сліди низу взуття, сліди фрагменту взуття, слід знаряддя віджиму;

- акт про застосування службового собаки від 22.07.2021, з якого вбачається, що службова собака взяла слід від вікна ззовні будинку, що в АДРЕСА_3 , після чого вийшовши із домоволодіння через ґрунтову дорогу повернула ліворуч і прямо по ґрунтовій дорозі, пройшовши 1 км, повернула праворуч, пройшовши ще 250 метрів по ґрунтовій дорозі, яка веде в с.Боголюби, втратила слід;

- протокол огляду місця події від 22.07.2021 (з фото-таблицями) в якому відображено огляд піщаної дороги, яка веде до АДРЕСА_3 . Вказана дорога сполучає с.Милушин та с.Боголюби Луцького району. На даному відрізку дороги виявлено та вилучено два недопалки цигарок марки «Parlament» та сліди протектору шин;

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2021 із додатком до нього, з яких вбачається, що слідча дія проведена з неповнолітнім свідком ОСОБА_12 , у присутності понятих, законного представника та педагога/психолога. В ході цієї слідчої дії свідок розповіла про подію, яка мала місце 22.07.2021 вранці, детально вказала на місце її перебування та особи, що заходила у кімнату, описавши її риси обличчя та одяг;

- протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 в присутності законного представника та педагога, серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказала на фото особи під №2 - ОСОБА_8 , як на такого, який 22.07.2021 близько 10:00 год. зайшов до її в кімнату, впізнавши його за худорлявими рисами обличчя, наявності на носі горбинки, невеликої неголеності на обличчі;

- протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021, за яким свідок ОСОБА_19 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказала на фото особи під №2 - ОСОБА_8 , як на такого, якого 22.07.2021 близько 09:00 год. вона бачила під час руху від свого будинку до траси М-19, впізнавши його за худорлявим обличчям (впадини на щоках), та незначній неголеності на обличчі;

- протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_29 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказав на особу під №3 - ОСОБА_8 , як на такого, який 22.07.2021 близько 10:00 год. йшов польовою дорогою з іншим чоловіком від будинків по АДРЕСА_5 , впізнавши його за худорлявим обличчям (скули, що кидались в очі), трохи неголений, тонкі губи;

- протокол пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021 відповідно до якого свідок ОСОБА_29 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказав на особу під №3 - ОСОБА_24 , як на такого, який 22.07.2021 близько 10:00 год. йшов польовою дорогою з іншим чоловіком від будинків по АДРЕСА_5 , впізнавши його за великими очима, густими бровами, недовгим сивуватим волоссям, міцною тіло будовою;

- протокол про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 19.08.2021, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ Луцького РУП №3714т/50-2021, з якого вбачається, що автомобілем марки «Фольксваген Пасат» н.з. НОМЕР_8 (при цьому на момент спостереження на ньому наявні не належні йому д.н.з. - НОМЕР_9 ) користується гр. ОСОБА_24 (проживає: АДРЕСА_6 ), який досить часто приїздить до будинку АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_8 , та їздить з останнім на цьому автомобілі і, при цьому, з використанням номерних знаків, що не належать автомобілю;

- протокол огляду речових доказів від 23.07.2021, а саме оптичного диску марки DVD-R, наданого на запит слідчого, яким стверджується факт знаходження автомобіля марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_10 в АДРЕСА_8 та його рух у напрямку м.Луцька;

-протокол огляду речових доказів від 24.07.2021, з якого вбачається, що 22.07.2021 о 10:43 год. автомобіль марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору вже з д.н.з. НОМЕР_11 рухається у с.Скобелка Луцького району у напрямку м.Горохів. о 10:45 год. до автостанції «Горохів», о 10:54 год. вказаний автомобіль рухається у с.Журавники Волинської області в напрямку м.Радехів Львівської області;

- довідку Луцького РУП ГУНП у Волинській області, в якій зазначено, що власником автомобіля марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_10 є ОСОБА_30 , а відомості у ІПНП щодо будь-якого транспортного засобу із н.з. « НОМЕР_11 » та « НОМЕР_9 », - відсутні.

При цьому, ОСОБА_30 будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка показав, що має у власності автомобіль марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_10 . Він 16.07.2021 розмістив оголошення на «AUTO.RIA» про його продаж, яке пізніше видалив, оскільки його не продав. У цей період автомобілем не їздив, у тому числі, в с.Милушин чи Боголюби Луцького району, оскільки транспортний засіб перебував у несправному стані та знаходився на ремонті;

- облік ІП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до якого автомобіль марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору з вищевказаними номерними знаками у період вчинення кримінального правопорушення фіксується наступним чином: 20.07.2021 о 07:46 год. зазначений автомобіль, обладнаний н.з. НОМЕР_7 фіксується у м.Одеса (напрямок руху - м.Київ), після чого о 16:01 год. - с.Смиківці Тернопільської області, о 18:41 год. - в м.Львів (де фіксується з зазначеним номерним знаком по 16:05 год. 21.07.2021). Після чого, 22.07.2021 автомобіль марки «Фольксваген Пасат» фіксується у АДРЕСА_9 о 10:28 з н.з.« НОМЕР_11 », який не закріплений за жодним транспортним засобом, з врахуванням записів відеокамер у м.Горохів аналогічним автомобілем - фіксується о 10:43 в с.Скобелка та згодом у м.Горохів, та о 11:11 год. у м.Радехів. Після цього, о 16:22 зазначений автомобіль, обладнаний н.з. НОМЕР_7 фіксується у АДРЕСА_3 , о 19:56 год. - в м.Умані у напрямку м.Одеса, а о 23:43 фіксується в`їзд в м.Одесу вже з використанням н.з. НОМЕР_9 ;

- протокол обшуку від 30.10.2021, з якого вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді від 23.10.2021, було проведено обшук в ході проведення якого було вилучено автомобіль «Фольксваген Пасат В5» номер кузова НОМЕР_12 , обладнаний номерним знаком НОМЕР_13 , що перебував навпроти домоволодіння гр. ОСОБА_24 ( АДРЕСА_6 );

- протокол обшуку від 30.10.2021 із додатком - відеозапис, з яких вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді від 23.10.2021, у присутності понятих, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_2 , в ході проведення якого, серед інших речей, у приміщенні другої спальної кімнати під матрацом, було виявлено та вилучено смарт-годинник із написом «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914», с/н НОМЕР_1 . Вбачається і те, що жодних зауважень чи заяв від учасників слідчої дії, в тому числі й ОСОБА_8 щодо знайденого годинника не надходило. При цьому, ОСОБА_8 щодо походження годинника пояснив те, що він у нього давно, користується ним, а придбав його на ринку в Одесі;

- висновок №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22.11.2021, відповідно до якого, ринкова вартість смарт-годинника «Smart Amazfit GTS MODEL: НОМЕР_14 » станом на 22.07.2021 могла складати 1700 грн. Ринкова вартість сережки, виготовленої із золота 585 проби масою 0,56 г, без урахування вартості вставки, станом на 22.07.2021 могла складати 921,28 грн.

При цьому, апеляційний суд вважає, що вищевказані докази були отримані цілком в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду у їх більшості є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, та вказують на причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Проаналізувавши вищевказані докази як окремо кожен так і у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.85, 86 КПК України.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до апеляційних тверджень сторони захисту в тій частині, що винуватість ОСОБА_8 не підтверджується ані жодним окремо взятим доказом, ані їх сукупністю, які досліджувались судом, оскільки, вони суперечать дослідженим доказам у кримінальному провадженні, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

За положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, апеляційний суд перевірив оскаржуваний вирок в розрізі із мотивами, наведеними в апеляційній скарзі.

Сторона захисту у поданій апеляційній скарзі не погоджується із висновками місцевого суду, викладеними у вироку щодо відхилення її доводів про недопустимість в якості належних доказів протоколу проведення слідчого експерименту від 22.10.2021 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , протоколу обшуку від 30.10.2021 за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , та відповідно висновку експертизи №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22.11.2021 про вартість старт-годинника, який віднайдений та вилучений під час проведення цього обшуку.

Перевіривши висновки місцевого суду в цій частині наряду із апеляційними доводами, колегія суддів вважає їх цілком необґрунтованими з огляду на таке.

Положеннями ст.84 КПК України регламентовано те, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.1 ст.86 КПК). Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.86 КПК).

Згідно із ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Виходячи з положень ст.86 КПК, а також відповідно до ст.87 цього Кодексу, недопустимими є докази, якщо вони отримані з порушенням порядку, встановленого КПК, або отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вважаючи недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2021 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , апелянт посилається на те, що він складений, а слідча дія проведена не уповноваженою на те особою, тобто слідчим ОСОБА_13 , якого призначила особа без відповідних на те повноважень - т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 .

За положеннями ч.1, 2 ст.39 КПК України досудове розслідування організовує керівник органу досудового розслідування, який, окрім іншого, уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно із п.8 ч.1 ст.3 КПК України (у редакції чинній на момент вчинення процесуальних дій в кримінальному провадженні) керівник органу досудового розслідування - це керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

При цьому, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо запровадження діяльності Бюро економічної безпеки України та пов`язаного з цим удосконалення роботи деяких правоохоронних органів» № 1888-IX від 17.11.2021, який набрав чинності 25.11.2021, внесено зміни у п.8 ч.1 ст.3 КПК України, яким до керівників органу досудового розслідування віднесено і заступників начальника Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки тощо.

Як вбачається із проаналізованих матеріалів кримінального провадження і, як правильно зазначив місцевий суд, постанови про визначення групи слідчих в яку входив слідчий ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні, були фактично винесені т.в.о. заступника начальника СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_14

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 31.08.2022 у справі №756/10060/17 зазначила про те, що суд вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини і, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Тому апеляційний суд вважає, що недопустимим доказом можуть бути визнані результати, які отримані шляхом проведення процесуальних дій, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конституційних прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод або Конституцією України.

Однак, як судом першої інстанції при перевірці матеріалів кримінального провадження у тому числі проведення самої слідчої дії - слідчий експеримент, так і апеляційним судом, не було встановлено того, що проведення 22.10.2021 слідчого експерименту з участю неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , слідчим ОСОБА_13 , який призначений в групу слідчих т.в.о. заступника начальника СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 , будь-яким чином були порушені, або якимось чином звужені чи обмежені конституційні права та свободи ОСОБА_8 .

При цьому, матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколом слідчого експерименту від 22.10.2021 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_12 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст.104, 105 КПК України, а саму слідчу дії проведено за правилами, передбаченими ст.240 КПК України.

Слід також зазначити, що сторона захисту не вказує у чому саме виразилось порушення, звуження чи обмеження конституційних права і свобод ОСОБА_8 , що могло б потягнути недопустимість слідчої дії у виді слідчого експерименту.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку апеляційні доводи сторони захисту про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту від 22.10.2021 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , який проведений слідчим ОСОБА_13 , є неспроможними.

Окрім того, сторона захисту в апеляційній скарзі вказує про недопустимість в якості належного доказу протоколу обшуку від 30.10.2021 із додатком - відеозапис, яким зафіксовано проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено смарт-годинник із написом «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914», с/ НОМЕР_15 , посилаючись на те, що така слідча дія проведена оперуповноваженим, а не самим слідчим, який лише фіксував дію у протоколі.

Колегія суддів апеляційного суду перевіривши вирок в цій частині не погоджується з такими твердженнями сторони захисту, оскільки з матеріалів кримінального провадження видно, що протокол за результатами вказаної слідчої дії складено слідчим ОСОБА_31 , який здійснював досудове розслідування, а оперуповноважені співробітники були їх учасниками, про що відповідно міститься відмітка у згаданому протоколі та підпис учасників слідчих дій. Обшук проводився за участі ОСОБА_8 та в присутності двох понятих, а слідча дія фіксувалась на відеокамеру, ідентифікаційні ознаки якої зазначені у самому протоколі. Відеозапис є додатком до протоколу, який належним чином оформлений.

При цьому як вбачається з вироку, суд дослідивши відеозапис проведення обшуку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обшук проведений саме слідчим і під його керівництвом, а оперативні співробітники виконували вказівки слідчого.

Участь оперативного співробітника під час проведення слідчим слідчої дії та виконання таким співробітником доручень слідчого не вказує на те, що ця дія проведена неуповноваженою особою, оскільки організація проведення слідчої дії, залучення її учасників, які необхідні слідчому для проведення такої дії і які, зокрема, допомагають слідчому провести слідчу дію, покладається на розсуд останнього, в межах його компетенції з урахуванням складності і обсягу слідчої дії.

Таким чином, в цій частині твердження захисту є цілком безпідставними, оскільки обшук було проведено у відповідності до ст.236 КПК України, а сам протокол складений у відповідності до ст.104 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, відповідно є такими, що не приймаються до уваги доводи сторони захисту про недопустимість висновку експертизи №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22.11.2021, якою встановлено вартість старт-годинника із написом «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914», с/ НОМЕР_15 , який був віднайдений під час обшуку та вилучений.

Така позиція повністю узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.03.2021 у справі №727/8945/17.

Окрім того, не беруться до уваги апеляційні доводи сторони захисту як на підставу відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 у місці вчинення злочину - с.Милушин Луцького району Волинської, на те, що відповідно до відомостей з ПрАТ «Київстар» щодо інформації про вихідні і вхідні з`єднання абонентів мобільного зв`язку в період з 20.07.2021 по 30.10.2021, обвинувачений до вечора 21.07.2021 знаходився в с.Фонтанка Одеської області, оскільки вони суперечать вищевказаним дослідженим судом доказам у кримінальному провадженні. Так, сторона захисту посилаючись на те, що мобільний телефон/абонентські номери, якими, як вказує обвинувачений, він користувався фіксувалися в АДРЕСА_4 , однак не наводить і не надає будь-якого доказу, що у час вчинення злочину мобільний телефон/абонентські номери перебували у безпосередньому користуванні ОСОБА_8 , а не будь-якої іншої особи.

Тому апеляційний суд виходячи із досліджених доказів в їх сукупності, приходить до переконання, що вищевказані апеляційні доводи із посиланням на відомості з ПрАТ «Київстар» є такими, що жодним чином не спростовують твердження місцевого суду про перебування обвинуваченого на території Луцького району Волинської області у час вчинення злочину.

Також цілком неспроможними є апеляційні доводи про те, що показання свідків, які допитані безпосередньо в судовому засіданні не можуть бути покладені в основу винуватості ОСОБА_8 із посиланням на те, що вони пов`язані сусідськими або родинними відносинами з потерпілим, а також є суперечливими, оскільки покази цих свідків фактично повністю узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд не вбачає порушень кримінально процесуальних норм судом першої інстанції при відмові у допиті свідків сторони захисту ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та слідчого ОСОБА_15 , оскільки, як встановлено судом, ці свідки не були очевидцями подій про які йде мова у даному кримінальному провадженні, а отже, не є носіями інформації щодо обставин, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. При цьому, сторона захисту заявляючи клопотання про виклик і допит цих свідків, не навела обґрунтованих мотивів щодо необхідності їх допиту і, зокрема, про які обставини, що стосуються цього кримінального провадження можуть повідомити ці свідки.

Крім того, сторона захисту вказує про неправильність висновків суду в частині, що стосуються старт-годинника із написом «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914», с/ НОМЕР_15 , з посиланням на те, що цей годинний в даний час є предметом розгляду цивільного спору, який нібито був отриманий ОСОБА_8 від ОСОБА_18 під позику грошових коштів.

Однак, апеляційний суд з цього приводу повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що такі твердження є сумнівними та надуманими, оскільки, як вірно зазначив суд після дослідження відеозапису, яким зафіксовано хід проведення обшуку під час якого такий годинник був виявлений і вилучений, обвинувачений ОСОБА_8 пояснював про те, що годинником він користується давно та придбав його на ринку в місті Одесі.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, договір позики датований 10.08.2021, тобто до проведення обшуку 30.10.2021, однак ОСОБА_8 при проведенні обшуку звертав увагу на те, що годинник придбаний ним на ринку в м.Одесі.

Тому в даному випадку апеляційні доводи щодо неправильності висновків суду в цій частині є повністю неприйнятними.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту про необхідність призначення комплексної судової фототехнічної і портретної експертизи, а також психологічної експертизи неповнолітнього свідка ОСОБА_22 , то апеляційний суд їх вважає повністю безпідставними, а мотиви їх відхилення наведені у відповідних процесуальних рішеннях - ухвалах апеляційного суду від 02.12.2024 в даному провадженні.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , як про це просить сторона захисту, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність у порядку ч.3 ст.404 КПК України повторного допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , відеозапису обшуку від 30.10.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , та протоколу проведення слідчого експерименту від 22.10.2021, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями ст.404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду цей факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції.

Однак, заявляючи клопотання про повторне дослідження таких доказів встановлених під час судового розгляду, на думку колегії суддів апеляційного, захисником обвинуваченого не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК України, оскільки не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, та не зазначено в апеляційній скарзі обґрунтованих мотивів невірної оцінки місцевим судом наданих стороною обвинувачення доказів, або не врахування будь-яких доказів.

Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, з урахуванням положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений, передбачене ч.3 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, який є умисним проти власності.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимий, завдану матеріальну шкоду не відшкодував, а також відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 ст.186 КК України, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання, - у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим.

Правильно також при призначенні покарання застосовано положення ст.72 КК України щодо зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

Що стосується вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілого до обвинуваченого про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, то колегія суддів вважає, що місцевим судом в повній мірі було дотримано вимог кримінального та цивільного законодавства.

Таким, що відповідає положенням ст.ст.100, 124, 174 КПК України є й вирок в частині вирішення долі речових доказів, арешту майна та розподілу процесуальних витрат.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах сторони захисту, а тому, їх слід залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді