Справа № 703/2551/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Смілянський міськрайсуд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000392 по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, неодруженої, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючої, раніше судимої Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1,2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення з іспитовим строком 3 роки,

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України ,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що вона 17.05.2023 об 11 год. 26 хв. достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, введений в Україні на підставі Указу Президента України та Верховной головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2021 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який неодноразово був продовжений, зокрема і Указом Президента України ОСОБА_6 від 06.02.2023 № 58/2023 строком до 05 год. 30 хв. 20.05.2023, усвідомлюючі суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи у магазині «Оптиум» по АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу взяла з торгового стенду вищевказаного магазину 2 (два) міксери ручних «Kamille» моделі КМ6747, 250 W, загальною вартістю 1 476 грн., після чого поклала до власної сумки один з них, а інший заховала під свою кофту та, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, пройшла каси оплати товару, маючи намір покинути приміщення магазину, не розрахувавшись за вказані міксери, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки на виході ОСОБА_5 була затримана його працівниками.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України на підставі п.1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене нею діяння, проти чого не заперечувала обвинувачена.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання адвокат ОСОБА_4 посилається на Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з викладеним захисник просив закрити кримінальне провадження, оскільки матеріальні збитки, вчиненим його підзахисною діянням, не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів, а тому підпадають декриміналізації.

Прокурор в судовому засіданні погодився з доводами адвоката і не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ОСОБА_5 діяння.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання адвоката про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією, підлягає до задоволення у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Так, відповідно до обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, яке вчинене нею в травні 2023 року.

Сума 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 01.01 2023 року становила 2684грн.

Тобто, діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестали бути кримінально караними і підлягають декриміналізації із звільненням ОСОБА_5 від кримінального покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Пунктом 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, оскільки втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах

воєнного стану,

вартість якого не перевищила суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , яка на 01.01 2023 року - 2684грн.

Тому діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караними, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з його декриміналізацією.

Положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України, щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення, не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягають застосуванню відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки у відповідності до ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України цей закон має зворотну дію у часі, скасовує караність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного,ч.4 ст. 185 КК України, керуючись 1-2 ч. 2 ст. 284,371, 372 КПК України, суд,-

ухвалив:

Кримінальне провадження по обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України , закрити на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити у справі, медичну картку №1356 стаціонарно хворого залишити власнику, два ручних міксери «Kamille», що зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області повернути власнику за належністю.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 956 грн., віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її буде скасовано.

Суддя : ОСОБА_9