ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2646/24 Справа № 229/2375/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

02.10.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з Дружківським міським судом Донецької області та Святошинським районним судом м. Києва апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2024р., яким обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дружківка Донецької області, проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

за участю обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

потерпілого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок суду першої інстанції ображено обвинуваченим, який не оскаржуючи фактичних обставин справи, доведеності його винуватості, правильності кваліфікації його дій та призначеного покарання не погодився із вирком суду в частині вирішення цивільного позову;

- вважає, що стягнення з нього судом цивільного позову у розмірі 15 000грн. суперечить приписам п. 9 Постанови ПВС № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та судом не було належним чином враховано стан здоров`я потерпілого, характер та обсяг його страждань, характер немайнових витрат, вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, та зусиль, необхідні для відновлення попереднього стану;

- вважає, що судом першої інстанції не вмотивовано визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди у сумі 15 000грн., та не враховано майновий стан обвинуваченого, перебування на його утриманні малолітньої дитини 2017р.н. та хворого батька похилого віку 1957р.н., протиправну попередню поведінку потерпілого щодо нього особисто та членів його родини;

- прохає вирок суду першої інстанції змінити в частині цивільного позову, зменшити суму відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого до 2000грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, позицію потерпілого та прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 02.03.2024р. приблизно о 12 год. 42 хв., знаходячись на вул.. Купріянова у м. Дружківка побачив, що до будинку № 37 на автомобілі марки «Chery Beat» під`їхав потерпілий ОСОБА_7 , з яким склалися тривалі неприязні відносини. В цей час, у ОСОБА_6 на ґрунті раніше виниклих тривалих неприязних відносин виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи виниклий умисел, 02.03.2024 приблизно 12 год. 43 хв. обвинувачений, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , підійшов до автомобіля марки «Chery Beat», з якого в цей час вийшов потерпілий, і діючи умисно, на ґрунті раніше виниклих тривалих неприязних відносин, завдав потерпілому один удар кулаком правої руки в обличчя та повалив останнього на землю, після чого завдав кулаками правої та лівої руки не менше п`ятнадцяти ударів в обличчя та в голову, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних забитих ран лоба, забою, підшкірної гематоми скроневої ділянки волосяної частини голови справа та правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вирок суду першої інстанції оскаржено обвинуваченим в частині цивільного позову, фактичні обставини справи, доведеність винуватості обвинуваченого, кваліфікація кримінального правопорушення, вид та розмір призначеного покарання в апеляційному порядку не оскаржується, а тому вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення щодо цивільного позову позивача суд першої інстанції дослідив позовні вимоги потерпілого, який прохав стягнути з обвинуваченого на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн., керуючись п. 3 ст. 23, ст. 1167 ЦК України та п. 9 Постанови ПВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами, прийняв до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат, наявність вимушених змін у його житті, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням доведеності винуватості обвинуваченого та наслідків його дій, якими потерпілому спричинена моральна шкода, що виразилася у моральних та фізичних стражданнях, яких потерпілий зазнав під час отримання тілесних ушкоджень, подальшого лікування та відновлення свого здоров`я, а також з урахуванням обставин, за яких потерпілому заподіяно легкі тілесні ушкодження, характеру і ступеня їх тяжкості, небезпеки для життя потерпілого після їх заподіяння, перенесення операції, фізичного болю та безпорадного стану потерпілого після заподіяння тілесних ушкоджень, тривалості його лікування та можливості відновлення попереднього стану здоров`я, враховуючи наявність протиправної поведінки обвинуваченого, дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 15 000 гривень, які необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілому було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та стражданнях яких потерпілий зазнав під час отримання тілесних ушкоджень, подальшого лікування та відновлення свого здоров`я, а також з урахуванням обставин, за яких потерпілому заподіяно легкі тілесні ушкодження, а саме нанесення не менше п`ятнадцяти ударів кулаками рук в область голови та обличчя потерпілого, тобто у життєво важливу частину тіла, який у безпорадному стані лежав на землі також внаслідок протиправних дій обвинуваченого, характеру і ступеня їх тяжкості, небезпеки для життя потерпілого після їх заподіяння, перенесення операції, фізичного болю та безпорадного стану після заподіяння тілесних ушкоджень, тривалості лікування та можливості відновлення попереднього стану здоров`я. На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції належним чином врахував глибину моральних і душевних страждань потерпілого, обставини вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь винуватості обвинуваченого, з урахуванням вимог розумності та справедливості при завданні обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, оцінивши її в сумі 15000грн., та задовольнивши цивільний позов частково.

З огляду на викладені вище норми цивільного та цивільно-процесуального законодавства, та з урахуванням фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, судом при вирішенні цивільного позову потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди достатньо врахувано характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких він зазнав внаслідок злочину, їх тривалості, можливості відновлення.

Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що стягнення з нього судом вивідного позову у розмірі 15 000грн. суперечить роз`ясненням п. 9 Постанови ПВС № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та судом не було належним чином враховано стану здоров`я потерпілого, характеру та обсягу його страждань, характеру немайнових витрат, вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що судом першої інстанції не вмотивовано визначення стягнення розміру відшкодування матеріальної шкоди у суму 15 000грн., та не враховано майновий стан обвинуваченого, перебування на його утриманні малолітньої дитини 2017р.н. та хворого батька похилого віку 1957р.н., протиправну попередню поведінку потерпілого щодо нього особисто та членів його родини є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді