ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1772/24 Справа № 175/6474/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 05 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315, та накладено арешт на майно, яке вилучене 04 травня 2024 року під час огляду місця події за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, за координатами згідно Google Maps 48.5638912 35.1004798, а саме: цигарки без акцизного маркування «Marshall» в запечатаному стані в загальній кількості 3000 пачок; мобільний телефон «SAMSUNG», модель «Galaxy M52 5G», серійний номер RFCT519BNRN, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведено, що вилучене майно містить на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане при проведенні розслідування, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Враховуючи, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та існує ризик знищення або пошкодження даних речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що оскаржувану ухвалу було постановлено без участі та виклику особи, а повний текст ухвали було отримано 16 вересня 2024 року. По суті апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена із недотриманням кримінального процесуального законодавства України. Наголошує на тому, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обгрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Вказує на те, що слідчий суддя, незважаючи на положення ст. 172 КПК України, в судове засідання ОСОБА_6 , не викликав, в зв?язку з чим, вона була позбавлена можливості відстоювати свої інтереси. Звертає увагу на те, що слідчим суддею ОСОБА_1 , окрім порушення процесуального права, було порушено право на захист власності в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на захист 1, принципи законності і диспозитивної.

Прокурор та представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд провадження здійснено за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без апелянта, а отже, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

З наданих матеріалів провадження слідує, що копію ухвали слідчого судді від 07 травня 2024 року представником було отримано лише 16 вересня 2023 року на підставі його клопотання та матеріалами провадження ці твердження не спростовано.

Згідно матеріалів справи апеляційна скарга надійшла до апеляційного суду 17 вересня 2023 року, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000315 від 05 травня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, за фактом повідомлення про те, що 04 травня 2024 року близько 17:34 години поліцейськими УПП в Дніпропетровській області в ході патрулювання по вул.Шосейній у м.Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області було виявлено транспортний засіб MAZDA CX-5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій якого перевозив безакцизні тютюнові вироби.

04 травня 2024 року було проведено огляд місця події за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, за координатами згідно Google Maps 48.5638912 35.1004798, під час якого було виявлено та вилучено: цигарки без акцизного маркування «Marshall» в запечатаному стані в загальній кількості 3000 пачок, мобільний телефон «SАMSUNG», модель «Galaxy M52 5G», серійний номер RFCT519BNRN, ІМЕІ 1 28821, ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ,

Постановою слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 06 травня 2024 року вилучене майно було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000315.

На переконання апеляційного суду вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховуванню, пошкодженню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, передачі майна.

Враховуючи те, що вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження.

Крім того, не заслуговують на увагу апеляційного суду посилання представника володільця майна на порушення слідчим суддею прав ОСОБА_6 у зв`язку з розглядом клопотання про арешт тимчасово вилученого майна без її участі, оскільки вони були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Також слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4