Провадження № 1-кс/686/5416/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. У скарзі ОСОБА_3 , окрім іншого, йдеться про те, що ним 19.06.2024 р. до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області була подана заява про вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачена відповідальність за ч.2 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, однак, всупереч ст.214 КПК України, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за вказаною заявою адвоката ОСОБА_3 внесені не були. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати відповідальну особу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відповідно до поданої в інтересах ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 заяви про кримінальні правопорушення від 19.06.2024 р., відносно експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 .

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, що, у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки №3305-24 вбачається, що, дійсно, 19.06.2024 р. адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звертався до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою, яка була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП за №11444 від 20.06.2024 р., зокрема, у вказаній заяві ОСОБА_3 повідомляв про те, що «Хмельницьким міськрайонним судом розглядався цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором позики. В процесі розгляду цивільної справи, стороною відповідача було подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 04.07.2023 року. Перед експертом ставили запитання: чи виконано підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_6 у договорі безпроцентної позики від 19.10.2015 р. ОСОБА_6 , чи іншою особою. Згодом до суду надійшло клопотання судового експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 , яке було датоване 23.06.2023 р., тобто ще до винесення ухвали суду про призначення експертизи та, відповідно до цього повідомлення, судовий експерт вказувала, що для проведення експертизи за №2341/2342/23-26 експерту необхідно надати додаткові відомості. Про надання додаткових відомостей для проведення експертизи також було зазначено у листі Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту cудових експертиз та зазначено, що буде проведено експертизу за №2341/2342/23-26, та зазначалося про необхідність оплати рахунку для проведення експертизи за тим же номером - №2341/2342/23-26. Згодом до суду надходить висновок експерта від 01.11.2023 р., за номером, який відрізняється від того, за яким судовий експерт просила надати додаткові відомості та за яким мала бути проведена судова експертиза, а саме: за номером №2341/2342/2970/23-26 та, за результатом висновку експерта, було зазначено, що підпис та рукописний текст виконано не ОСОБА_6 , а іншою особою. Фактично до суду надійшов висновок судового експерта з іншим номером, на підставі якого, в подальшому, судом приймалось рішення. Згодом, з`ясовуючи чи внесені відомості про установу до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, було встановлено, що такий реєстр не містить відомостей про експертну установу, а саме: Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідно титульної сторінки експертної установи, зазначено код ЄДПРОУ установи - 02883096. Печатка установи, якою засвідчено висновок експерта та додатки до нього (ілюстративні таблиці), не містить код ЄДПРОУ, за яким можливо ідентифікувати експертну установу. Відповідно до відтиску печатки зазначено наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 , по центру печатки напис «для висновків експертів», в даному випадку без коду ЄДРПОУ. Таким чином, ідентифікувати експертну установу можливо по коду ЄДПРОУ, який міститься та бланку установи. Отримавши витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.02.2024 р., за кодом юридичної особи - НОМЕР_1 було встановлено наступне. За вказаним кодом ЄДРПОУ зареєстровано юридичну особу - Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, який, у своїй структурі, має наступні відділення: ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ - 25497409), ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ - 21157361), ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ - 25955674), ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ - 25584491) та ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ - 36411543). Таким чином, Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не зареєстровано як відділення, філіал чи підрозділ експертної установи. 22.02.2024 р., на повторне звернення, було отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За інформацією, відомості про Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не знайдено. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», зазначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування, як юридичних осіб, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи: ідентифікаційний код відокремленого підрозділу; найменування відокремленого підрозділу; місцезнаходження відокремленого підрозділу; види діяльності відокремленого підрозділу; відомості про керівника відокремленого підрозділу. Відповідно до ст.64 ГК України, підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Організаційна структура підприємства, яке є резидентом Дія Сіті, визначається ним самостійно, з урахуванням положень Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні». Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування, в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Діяльність розташованих на території України відокремлених підрозділів підприємств, що знаходяться за її межами, регулюється цим Кодексом та іншими законами.Відповідно до ст.80 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.89 ЦК України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом, дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Відповідно до ст.95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Законом можуть бути встановлені вимоги до створення в Україні філії іноземної юридичної особи. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Таким чином, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено будь який відомостей саме про Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, така експертна установа, відповідно, є незареєстрованою, як будь яка структурна одиниця Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, однозначно є всі підстави стверджувати, що судово-почеркознавчу експертизу виконано судовим експертом, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів - висновку експерта, відомості від імені установи якої юридично не існує та відомості про яку не внесено до державних реєстрів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.358 КК України. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань, у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, і науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Відомості про Хмельницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, фактично внесені тільки 02.05.2024 р., з зазначенням реєстраційної дії: Державна реєстрація створення відокремленого підрозділу юридичної особи, тобто, до внесення відомостей до такого реєстру підтверджує здійснення діяльності експертної установи та, зокрема, судового експерта ОСОБА_5 , по за законом. Одночасно з тим, враховуючи той факт, що судовий експерт ОСОБА_5 повідомляла про проведення експертизи з № 2341/2342/23-26, а фактично суду надала інший висновок, з іншим номером - 2341/2342/2970/23-26, таким чином, судовий експерт ОСОБА_5 склала та видала завідомо неправдивий документ, з неправдивими відомостями, а саме: надала суду висновок експерта не з тим номером судової експертизи, який проводила, що, в даному випадку, свідчить про вчинення судовим експертом ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.366 КК України. З посиланням на ст.214 КПК України, адвокат ОСОБА_3 просив: прийняти заяву до розгляду та внести в ЄРДР відомості відносно судового експерта ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.358, ч.1 ст.366 КК України.»

Відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за вказаною, поданою ОСОБА_3 , заявою від 19.06.2024 р., внесені не були, про що останньому було повідомлено листом №5014/121/119/04-2024 від 15.07.2024 р.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 від 19.06.2024 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ч.2 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, не свідчить ця заява про те, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_3 , зокрема, у діяннях експерта ОСОБА_5 , мало місце саме умисне підроблення офіційних документів або службове підроблення, тобто, умисне складання, видача завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) не наведено у заяві, й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи адвоката ОСОБА_3 , висловлені ним у судовому засіданні, а також у поданих заяві та скарзі, про можливе вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ч.2 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 із: змістом наданого судовим експертом ОСОБА_5 висновку №2341/2342/2970/23-26 від 01.11.2023 р., за результатами проведення почеркознавчої експертизи у рамках цивільної справи №686/22239/21, судовий розгляд якої ще не завершений (справа не переглянута у касаційному порядку); фактом доручення судом проведення судової почеркознавчої експертизи саме експертам Хмельницького відділення КНДІСЕ експертного дослідження; проведенням у рамках однієї експертизи фактично додаткових експертних досліджень документів (№2341/2342/2970/23-26 замість №2341/2342/23-26); фактом ухвалення судом рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором позики, у зв`язку з наданим вказаним експертом висновку про те, що підпис у договорі позики був виконаний не ОСОБА_6 . Однак, ні подана адвокатом ОСОБА_3 заява від 19.06.2024 р., ні додані до цієї заяви документи, жодним чином не свідчать про те, що у судового експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_5 були відсутні повноваження щодо направлення відповідного клопотання експерта та щодо проведення експертних досліджень, за результатами яких був складений висновок (№2341/2342/2970/23-26 від 01.11.2023 р., а також про те, що вказаним експертом було здійснено умисне підроблення офіційних документів. До того ж, самі твердження ОСОБА_3 в означеній заяві від 19.06.2024 р., а також його аргументи, викладені у скарзі та озвучені ним в судовому засіданні, про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення процесуальних дій, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє когось із учасників цивільного провадження.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу, не відповідає приписам кримінального процесуального закону та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженою особою Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, у даному випадку, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій в інтересах ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 скарзі, тому, у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.110, 214, 303- 307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя