Справа № 639/6938/24
Провадження № 1-в/639/654/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 13.11.2018 Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_5 зазначає, що він відбув більше 2/3 строку покарання, за час відбування характеризується посередньо, вину у вчиненні злочину визнав, у 2024 році отримав заохочення - подяка, стягнень не мав, має ІІІ групу інвалідності (після перенесення інсульту) та ряд інших захворювань, у зв`язку з чим суд просить прийняти рішення про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав вимоги клопотання та просив вказане клопотання задовольнити, наполягав на розгляді судом його клопотання про застосування стосовно нього положень статті 81 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення цього клопотання, посилаючись на той факт, що засуджений ОСОБА_5 лише став на шлях виправлення, проте на теперішній час він сумлінною поведінкою і ставленням до праці ще не довів свого виправлення. Враховуючи вищезазначене, прокурор просить суд відмовити у задоволенні подання.

Під час судового засідання представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18) Харківської області ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Вислухавши думку прокурора, засудженого та представника колонії, дослідивши надані матеріали особової справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 13.11.2018 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Вирок набрав законної сили 30 вересня 2020 року.

Початок строку: 03 квітня 2018 року. Кінець строку: 03 квітня 2027 року.

Станом на 15.11.2024 засуджений ОСОБА_5 фактично відбув призначеного покарання - 6 років 7 місяців 11 днів, залишилося невідбутого строку покарання - 2 роки 4 місяці 19 днів.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 встановлено, що він прибув до ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 11.11.2019. Є особою з інвалідністю ІІІ групи. Відповідно до ст. 118 КВК України в установі не працевлаштований.

10.04.2024 комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених, розглядалося питання про застосування ст. 81 КК України, згідно висновку комісії у застосуванні ст. 81 КК України відмовлено.

Засуджений вину у вчиненні злочину визнав частково, вважає міру покарання завеликою та несправедливою по відношенню до нього.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, не вчиняв порушень протягом останніх півроку, намагається дотримуватися встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 1 (один) раз заохочений адміністрацією установи.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. По відношенню до персоналу установи поводить себе ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Під час проведення бесід профілактично-виховного характеру проявляє скритність, може вводити в оману.

До виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи засуджений ставиться негативно, проявляючи небажання виконувати певні обов`язки, чим надає негативний приклад іншим засудженим. Виконує роботи із самообслуговування під пильним контролем.

Бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності» та інших наявних в установі програмах та заходах соціально-виховного характеру. До реалізації програм ставиться без зацікавленості, не завжди відвідував заплановані заходи.

Особа зловживала алкоголем, за місцем проживання характеризувався негативно, як такий, що зловживав спиртними напоями, під впливом алкоголю стає агресивним та неадекватним. Має нестійку мотивацію до припинення вживання, що змінюється залежно від оточуючих.

Згідно висновку комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України) - за результатами оцінки засуджений набрав 48 балів, що є меншим мінімально необхідних 64 балів.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього строку відбуття покарання, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.

Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому, вирішальним є не факт відбуття засудженим певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Статтею 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 , є умисним тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.

Дослідженням відомостей про особу засудженого ОСОБА_5 встановлено, що в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» він характеризується посередньо, стягнень не має, протягом 2018-2023 років заохочень не отримував, отримав лише 1 (одне) заохочення у 2024 році, до суспільно-корисної праці не залучався, до виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться негативно, проявляючи небажання виконувати певні обов`язки, чим надає негативний приклад іншим засудженим, приймав участь у програмах диференційованого виховного впливу, проте зацікавленості до їх проходження не проявляє.

Крім того суд враховує характер вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого було спричинено смерть особи, а також висновок комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» щодо ступеня виправлення засудженого.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки дослідженими матеріалами не підтверджується факт виправлення засудженого на теперішній час, а також не доведено, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, який призначено за вироком суду.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є незаконним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 від 04.10.2024 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що повторний розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим - протягом того ж строку з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1