Справа № 645/4240/24
Провадження № 1-кс/645/1074/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0001044 від 18.07.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, у якому також просив визначити підозрюваній розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що 18.07.2024 року близько 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлений чоловік та жінка із застосуванням фізичної сили, відкрито заволоділи рюкзаком з майном ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІТС ІПНП 9612 від 18.07.2024). За даним фактом СВ ВП № 2 ХРУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001044 від 18.07.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. 18.07.2024 року, на підставі ст.208 КПК України, була затримана ОСОБА_8 . 19.07.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року, №58/2022 від 06 лютого 2023 року, №254/2023 від 01 травня 2023 року, №451/2023 від 26 липня 2023 року, №734/2023 від 06 листопада 2023 року, №49/2024 від 05 лютого 2024 року, №271/2024 від 06 травня 2024 року), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан. Так, 18.07.2024, у період часу з 11 год. 30 хв. по 11 год. 45 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану, перебувала біля торгівельних кіосків поблизу будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому, біля одного з кіосків, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого був при собі рюкзак, у якому він зберігав свої особисті документи та мобільні телефони. Припускаючи, що в рюкзаку ОСОБА_7 може бути цінне майно, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 , поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, групою осіб із ОСОБА_4 . Також, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, групою осіб, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, підійшла разом з ОСОБА_4 до потерпілого ОСОБА_7 та із-за спини здійснила поштовх у спину останнього. Внаслідок поштовху, ОСОБА_7 впав на землю обличчям до низу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 нанесла не менше 10 ударів в область обличчя та спини ОСОБА_7 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я на момент спричинення. У подальшому, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 відкрито викрали майно потерпілого, а саме рюкзак, який зняли з плеча останнього, в якому знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка (замінник військового квитка) на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець в якому знаходилося 310 гривень купюрами номіналом 1 купюра 200 гривень, 1 купюра 100 гривень та 1 купюра 10 гривень, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон ТМ «Huawey P8 Lite 2017» моделі «PRA-LA1» в чохлі чорного кольору, без сім карти, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон ТМ «Redme А6» біло-золотистого кольору, без чохла, всередині з сім картою Київстар НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 ; IMEI 2: НОМЕР_6 , після чого залишили місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Таким чином, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушенняпередбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його тяжкості, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що для досягнення цілей, визначених у ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, наголосити, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, не підтверджені. Також захисник наполягав на незаконності затримання його підзахисного.

За результатами дослідження матеріалів клопотання та з урахуванням думки учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №2 ХРУП№ 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001044 від 18.07.2024 року щодо кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст.186 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що18.07.2024 (в період дії воєнного стану), у період часу з 11 год. 30 хв. по 11 год. 45 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану, перебувала біля торгівельних кіосків поблизу будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому, біля одного з кіосків, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого був при собі рюкзак, у якому він зберігав свої особисті документи та мобільні телефони. Припускаючи, що в рюкзаку ОСОБА_7 може бути цінне майно, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 , поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, групою осіб із ОСОБА_4 . Також, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, групою осіб, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, підійшла разом з ОСОБА_4 до потерпілого ОСОБА_7 та із-за спини здійснила поштовх у спину останнього. Внаслідок поштовху, ОСОБА_7 впав на землю обличчям до низу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 нанесла не менше 10 ударів в область обличчя та спини ОСОБА_7 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я на момент спричинення. У подальшому, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 відкрито викрали майно потерпілого, а саме рюкзак, який зняли з плеча останнього, в якому знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка (замінник військового квитка) на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець в якому знаходилося 310 гривень купюрами номіналом 1 купюра 200 гривень, 1 купюра 100 гривень та 1 купюра 10 гривень, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон ТМ «Huawey P8 Lite 2017» моделі «PRA-LA1» в чохлі чорного кольору, без сім карти, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон ТМ «Redme А6» біло-золотистого кольору, без чохла, всередині з сім картою Київстар НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 ; IMEI 2: НОМЕР_6 , після чого залишили місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

18.07.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вказаний злочин, згідно з положеннями ст. 12 КК України, є тяжким.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

На даній стадії досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується: висновком експерта, даними протоколів огляду місця події, показами свідків.

Європейський Суд з прав людини у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На сьогодні, підозра, пред`явлена ОСОБА_4 , ґрунтується на наступних матеріалах кримінального провадження: протоколі огляду місця події від 18.07.2024 року; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.07.2024 року; протоколах допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 19.07.2024 року; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2024 року.

Сторона обвинувачення вважає, що даному випадку існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків та потерпілого.

Так, стосовно ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створить загрозу суспільству.

Так слідчий суддя приходить до висновку, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведений, в зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 ,усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як санкція ч.4 ст. 186 КК України передбачає позбавлення волі на значний строк.

Стосовно ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вбачає ймовірність можливості підозрюваного незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, оскільки підозрюваному під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства надано копії відповідних процесуальних документів, в яких містяться дані свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Щодо ризиків, передбачених п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то їх суд вважає недоведеними на даній стадії досудового розслідування, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей на підтвердження доводів слідчого щодо наявності вказаних ризиків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, визнаним судом підтвердженими.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , згідно з матеріалами клопотання, раніше не засуджувався, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, є особою працездатною, має середню освіту.

При вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення необхідності застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених у ст. 176 КПК України.

Надані стороною обвинувачення дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.

Окрім того, усудовому засіданні захисник підозрюваного звернув увагу слідчого судді на недотримання стороною обвинувачення кримінального процесуального закону при затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, зазначивши на незаконність підстав затримання та про те, що ОСОБА_4 був затриманий набагато раніше за часом, ніж зазначено у протоколі від 17.07.2024 року.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Слідчий суддя вважає, що у зв`язку із прийняттям судом рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора та звільнення ОСОБА_4 з-під варти, дійсний час та підстави для затримання підозрюваного ОСОБА_4 підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 182, 183, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити підозрюваному залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду - в період доби з 22.00 год. до 06.00 год.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії даної ухвали на 60 (шістдесят) днів - до 15.09.2024 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу направити для виконання до органів поліції за місцем проживання підозрюваного через прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Підозрюваного ОСОБА_4 звільнити з-під варти у залі судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1