Провадження №1-в/359/557/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та ВКЗ, клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119) ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.11.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

23.09.2024 року начальник ДУ Бориспільська виправна колонія (№119)» звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, працевлаштований, відношення до праці сумлінне, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Має 15 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Має 1 стягнення, яке було накладене до вступу вироку у законну силу. Сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому є всі підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Представник колонії в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, оскільки ОСОБА_8 став на шлях виправлення і відбув необхідну частину призначеного покарання.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні просили задовольнити клопотання колонії.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з клопотанням, дослідивши долучені до нього матеріали та особову справу засудженого, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Так, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.11.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Початок строку відбування покарання: 19.06.2019 року. Кінець строку відбування покарання: 19.06.2026 року.

З матеріалів клопотання та особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 27.05.2020 року прибув до державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)».

Засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно. Має п`ятнадцять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Також має одне стягнення, яке було накладене до вступу вироку у законну силу. На профілактичному обліку не перебуває.

Працевлаштований на підсобному господарстві дільниці соціальної реабілітації. Відношення до праці сумлінне.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок.

Бере активну участь у програмах/заходах, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Бере активну участь у програмах. Соціальні зв`язки підтримуються.

Термін застосування ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, дільниця соціальної реабілітації - 19.12.2022 року. 23.12.2023 року засуджений розглядався на комісії установи, де йому було задоволено в застосуванні цієї пільги.

Термін застосування ст. 82 Кримінального кодексу України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - 19.02.2024 року. 22.02.2024 року засуджений розглядався на комісії установи, відмовлено по заяві засудженого.

Термін застосування ст. 81 Кримінального кодексу України щодо умовно-дострокового звільнення від покарання - 19.09.2024 року.

Відповідно до оцінки ризиків, рівень ризику вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення середній, рівень ймовірної небезпеки для суспільства - середній.

Відповідно до висновку комісії державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» прийнято рішення вважати засудженого ОСОБА_5 таким, що довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Матеріали справи в своїй сукупності свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.

Як встановлено судом ОСОБА_8 своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, оскільки протягом всього періоду відбування покарання неодноразово заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. Засуджений працевлаштований, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, має сумлінну поведінку та відношення до праці, що підтверджується матеріалами особової справи та висновком комісії державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)», якою прийнято рішення вважати засудженого ОСОБА_5 таким, що довів своє виправлення.

Засуджений відбув необхідну частину покарання за вироком суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, термін такої пільги настав 19.09.2024 року.

Таким чином, на думку суду, засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення і відбув необхідну частину призначеного покарання за умисний особливо тяжкий злочин, що становить 3/4 покарання.

Такі докази є достатніми та допустимими для прийняття позитивного рішення за клопотанням державної установи в частині його умовно-достроково звільнення на невідбуту частину покарання, що становить 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 11 днів.

На підставі викладеного та ст. 81 КК України та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, ст. 158 КВК України, суд

ухвалив:

Клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119) ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.11.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років, - на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 11 днів позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 10.10.2024 року.

Суддя ОСОБА_1