Cправа № 700/560/24
Провадження № 1-кп/700/108/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка Черкаської області в залі суду клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000175 від 01.05.2024, -

В С Т А Н О В И В:

23.09.2024 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , який відповідно до ухвали Лисянського районного суду Черкаської області спливає 27.09.2024 року, так як ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися і не змінилися.

На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.1 ст.115 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Сторона обвинувачення вважає, що під тягарем відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 може переховуватися від суду. В той же час існує ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, вказує на наявність іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , яке на сьогодні скероване до суду, і в якому він обвинувачується за ч.5 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби). Крім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка не має постійного пункту дислокації в Черкаській області, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу і виді тримання під вартою може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні.

Сторона захисту не погодилася з клопотанням прокурора та просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю, оскільки вважає, що ризики неналежної процесуальної поведінки з боку ОСОБА_4 відсутні.

Заслухавши клопотаня прокурора, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка підтримала позицію сторони захисту, а також думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду Черкаської області від 03.05.2024 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.06.2024 року. В подальшому строк тримання під вартою без права внесення застави було продовжено до 02.08.2024 року та до 27.09.2024 включно.

Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто даний злочин є особливо тяжким.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно зі ст. 331 ч. 3 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, суд враховує тяжкість покарання за інкримінований в провину ОСОБА_4 злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу, зокрема, що дії обвинуваченого не перекваліфіковані на більш м`які.

Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому за ч. 1 ст.115 КК України, у разі визнання його винним, що свідчить про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними, вони не зменшилися, та не зникли, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, суд на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави.

Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, як підстави для продовження строку тримання під вартою, на які вказує прокурор, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

В судовому засіданні судом не здобуто та не надано стороною захисту доказів, які б могли бути підставою для застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 369, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Лисянка Лисянського району Черкаської області, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб, тобто по 26.11.2024, включно.

Клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відхилити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом семи днів з моменту її оголошення до Черкаського апеляційного суду.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до відповідного слідчого ізолятора для виконання.

Суддя ОСОБА_7