Справа № 307/2030/24
Провадження №1-кс/307/615/24
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

03 вересня 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна - ОСОБА_4 та її представника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури, про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивує тим, що 17 травня 2024 року, у період часу з 07 години 30 хвилин по 08 години 20 хвилин, більш точний час органом досудового розслідування встановити не представилось можливим, під час дії на всій території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час, ОСОБА_7 , за попередньою змовою та в групі з невстановленими органом досудового розслідування особами, шляхом злому вхідних дверей, незаконно проникли до приватного будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, викрали з вітальної кімнати металевий сейф, в середині якого були грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17 травня 2024 року становить 642 678 гривень, 42 000 (сорок дві тисячі) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17 травня 2024 року становить 1 656 081 гривень, та 570 000 (п`ятсот сімдесят тисяч) гривень, а також, золоті вироби, а саме: 1 жіночий ланцюжок з хрестиком, 1 чоловічий ланцюжок з хрестиком, 1 ланцюжок та наручний годинник жіночий марки "BACK". Заволодівши вище вказаним металевий сейфом з грошовими коштами, золотими виробами та годинником, втекли з місця пригоди у напрямку тильної сторони будинку потерпілих, та у лісовому масиві, шляхом пошкодження металевого сейфу, відкрили його та заволоділи вищезгаданими грошовими коштами та речами, чим спричинили потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2 868 759 гривень.

30 серпня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук автомобіля марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

В ході проведення обшуку було вилучено: автомобіль марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , та який перебував у володінні ОСОБА_11 .

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна: автомобіля марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав і просить його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 та її представник проти задоволення клопотання заперечили. Крім цього, ОСОБА_4 пояснила, що автомобіль марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , фактично належить їй, однак право власності формально було оформлено до 21 серпня 2024 року на її сина ОСОБА_12 , а з 21 серпня 2024 року формально оформлено на невістку ОСОБА_10 . Зазначила, що в травні 2024 року її чоловік ОСОБА_11 , на її автомобілі Audi Q5, їздив до своїх батьків, які проживають в Тячівському районі Закарпатської області.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 17 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

30 серпня 2024 року в ході проведення обшуку було вилучено автомобіль марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатськійобласті від 30 серпня 2024 року, вище вказаний предмет був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000409.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Статтями 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно ст. 1 якого, - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 17 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, а саме: автомобіль марки Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , володільцями якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, власнику та володільцям майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1