Провадження №1-кп/523/384/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001659, внесені до ЄРДР 22.05.2020 року відповідно, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Трипілля Київської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст.89 КК України не має судимості,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт по звинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений звернувся до суду з проханням вирішити питання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та закриття кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого, крім того просив вирішити питання, щодо речових доказів та судових витрат.

Судом було встановлено, що 21.05.2020 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перед початком руху заднім ходом на автомобілі «ІVECO» держномер НОМЕР_1 порушив вимоги п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху України, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати).

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, при цьому йому зрозумілі правові наслідки, які наступають при звільненні його від кримінальної відповідальності.

Так, згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Більш того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 21.05.2020 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Таким чином, думка потерпілих щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності, не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому до суду була надана заява потерпілої, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності та притензій до обвинуваченного не має.

Відповідно до ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло три роки.

Згідно ч.4 ст.12 КПК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Аналізуючи практику Верховного Суду України (постанова №559/182/19 від 29.09.2022 року), звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, обвинуваченого, який просив закрити зазначене кримінальне провадження в зв`язку з закінченням строку давності, вивчивши матеріали провадження, той факт, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі не більше двох років, суд вважає, що воно має бути задоволено з тих підстав, що з дня вчинення обвинуваченим правопорушення минуло більше ніж три роки.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Крім того, слід зазначити, що Об`єднана палата Верховного Суду (справа № 203/241/17; провадження № 51-4251кмо21) сформулювала висновок, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 284-286, 369-372 КПК України, 49 КК України -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження №0001659, внесені до ЄРДР 22.05.2020 року відповідно, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Речові докази, а саме: автомобіль «ІVECO» держномер НОМЕР_1 , який був повернутий представнику власника ДП "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ" - вважати повернутим за належністю.

Судові витрати в сумі 2942 гривень за проведення експертиз по матеріалам кримінального провадження - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб.

Суддя: ОСОБА_1