КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 07 серпня 2024 року апеляційну скаргупредставника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представників

власника майна адвокатів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та накладено арешт на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0003,площею (га): 0.1303 га, яка на праві власності належить ОСОБА_5 , відповідно до договору купівлі-продажу № 428 від 08 липня 2022 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 08 липня 2022 року, із забороною їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, окрім як за цільовим призначенням.

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0048,площею (га): 0.39111303 га, яка на праві власності належить ОСОБА_5 , відповідно до договору купівлі-продажу № 270 від 06 березня 2021 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 06 березня 2021 року, із забороною їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, окрім як за цільовим призначенням.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Слідчим суддею не враховано, що клопотання не відповідає вимогам, передбачених ст. 171 КПК України, а також те, що обшук земельних ділянок проведено без ухвали слідчого судді.

Зазначає, що під час розгляду клопотання встановлено, що у ОСОБА_5 відсутній робочий проект землеустрою у відповідності до вимог Постанови КМУ від 02.02.2022 № 86, однак з 23.06.2020 законодавством не передбачено отримання власником земельних ділянок отримання дозволів на зняття та перенесення верхнього ґрунтового покриву щодо будь-яких земельних ділянок.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги, що матеріали клопотання не містять доказів незаконних дій власника щодо незаконного заволодіння ґрунтовим покривом земель або використання вказаних земельних ділянок не за цільовим призначенням.

Також вважає, що земельні ділянки не відповідають ознакам, передбачених ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, сектором дізнання Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 16 травня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000240, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України.

В клопотанні прокурора зазначено, що 16 травня 2024 року на лінію 102 надійшо повідомлення від працівника ГРПП ТУШ 40, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 невстановленими особами здійснюється незаконна діяльність щодо заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель без робочого проекту землеустрою щодо зняття та перенесення ґрунтового покриву земель, що створило небезпеку для довкілля.

Досудовим розслідуванням встановлено, що знятий ґрунт та частина навалу ґрунту розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0003 площа (га): 0.1303 га., яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_5 , а інша частина контуру навалу ґрунту знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0048 площа (га): 0.3911 га, яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна також належить ОСОБА_5

16 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 проведено огляд місця події за участю інженера землевпорядника ОСОБА_9 , який в ході огляду здійснив кадастрову зйомку земельної ділянки та в подальшому сформував ситуаційну схему з нанесенням меж земельної ділянки згідно кадастрового поділу та відповідно зняття контуру меж родючого шару ґрунту.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 від 17 травня 2024 року, земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0003 площа (га): 0.1303 та земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0048 площа (га): 0.3911 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

17 травня 2024 року прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на вказані земельні ділянки, які на праві власності належать ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року клопотання задоволено частково.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000240 про накладення арешту на вказані земельніділянки, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, із забороною їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, окрім як за цільовим призначенням.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власника майна, з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта на те, що земельні ділянки не відповідають ознакам, передбачених ст. 98 КПК України є необґрунтованими. Оскільки, вказані земельні ділянки постановою старшого дізнавача сектору дізнання Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 від 17 травня 2024 року обґрунтовано визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Окрім того, колегією суддів враховано те, що оскаржуваною ухвалою не заборонено власнику майна користуватися вказаними земельними ділянками за цільовим призначенням.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 361/4916/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Справа № 11сс/82/4190/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК