Справа 350/463/23
Номер провадження 1-кп/350/38/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000009, яке внесене в ЄРДР 23.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел.Перегінське та жительки АДРЕСА_1 , з середньо спеціальною освітою, пенсіонерки, одруженої, українки, громадянки України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

установив:

Обвинувачена ОСОБА_3 умисно заподіяла легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

22.02.2023, приблизно о 15 год.35 хв., обвинувачена ОСОБА_3 , в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 вчинила словесний конфлікт із своєю колишньою невісткою потерпілою ОСОБА_5 , в ході якого, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілої та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла декілька ударів долонями рук в область лівої руки та грудної клітки ззаду, внаслідок чого, спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівої руки, синця в ділянці грудної клітки по задній поверхні зліва, які згідно висновку експерта від 07.03.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку не визнала, дала показання, що не заподіювала потерпілій тілесних ушкоджень, а її вина не доведена жодним доказом. Не визнає себе винуватою у вчиненні кримінального проступку, тому підстав стягувати з неї майнову та моральну шкоду також немає.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини її винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України повністю доведена показаннями потерпілої та свідків, іншими доказами, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_3 про те, що кримінальне правопорушення вчинено щодо неї за обставин, які викладено вище. Просила покарати винну згідно вимог закону, а позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

- показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні суду пояснила, що доводиться матір`ю потерпілої. 22.02.2023 приблизно о 15 годині вони разом дочкою ОСОБА_5 прийшли до будинку обвинуваченої в с.Небилів де її дочка проживала з своїм чоловіком, щоб забрати її особисті речі. Через деякий час, її дочка вибігла з будинку, та плакала, що свекруха побила її. Моменту нанесення ударів дочці вона не бачила, однак на її тілі були характерні пошкодження, а саме на руках та грудях.

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3 . Вона, не бачила, як між ОСОБА_3 та її невісткою відбувався конфлікт, однак чула, що ОСОБА_5 , хотіла зайти до хати ОСОБА_3 , а остання її не впускала. Потім вона чула, що ОСОБА_6 викрикала, що ОСОБА_3 відповість за те, що побила її дитину.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що є братом ОСОБА_3 . Того дня він приїхав до ОСОБА_9 , та побачив Христю з її матір`ю, які прийшли по речі. Він ОСОБА_10 казав, що вона там не живе, тому нема чого йти до будинку. Він виносив речі на вулицю, в цей час мати ОСОБА_10 викрикала, що свекруха її побила. Він моменту нанесення ударів не бачив.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду пояснила, що доводиться подругою ОСОБА_5 . Того дня вона машиною приїхала в Небилів по речі Христини, які остання мала забрати від свекрухи. Вона не бачила конфлікту, однак ОСОБА_10 повторювала, що її побила свекруха і її болить рука, а також болять від нанесених ударів плечі, а саме ззаді.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що є братом чоловіка ОСОБА_3 22.02.2023, йому зателефонував брат, та повідомив, що його невістка прийшла до його будинку по речі. Він прийшов до ОСОБА_3 і побачив, що ОСОБА_13 виносить речі з хати. Він бачив, що ОСОБА_3 винесла посуд, ковдри на двір. Все це супроводжувалося криками, між ними була сварка. Нанесення ударів він не бачив. Однак, був очевидцем конфлікту між обвинуваченою та потерпілою.

- даними, що містяться в заяві від 23.02.2023 та у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.02.2023, згідно яких потерпіла ОСОБА_5 повідомила відділення поліції № 2 ( сел.Рожнятів) Калуського РВ ГНП в Івано-Франківській області про те, що 22.02.2023, приблизно о 16.00 год. обвинувачена ОСОБА_3 в приміщенні будинку АДРЕСА_1 спричинила їй тілесні ушкодження ( а.к.п.69-71);

- даними, що містяться у висновку експерта №24 від 07.03.2023 відповідно до якого, у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження: синці в ділянці лівої руки; синець в ділянці грудної клітки по задній поверхні зліва; які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися при нанесенні ударів твердими предметами у вказані вище ділянки, можуть відповідати терміну вказаному в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.к.п.82-83.

- даними, що містяться в протоколі огляду мобільного телефону та фототаблиці до нього від 23.02.2023 ( а.к.п.90 -91);

- даними, що містяться на двох CD-R диски із відеозаписами та фотозображеннями відкопійованими з мобільного телефону ОСОБА_5 ( а.к.п.93);

Аналізуючи та оцінюючи здобуті в ході досудового розслідування та в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст.125 КК України, оскільки вона умисно заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона на спостереженні в районного лікаря - нарколога та на диспансерному (амбулаторному) нагляді в психоневрологічному кабінеті лікувального закладу не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, одружена, є пенсіонеркою.

Вчинення кримінального проступку щодо своєї колишньої невістки є обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень, тяжкість та обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, її особу, суд приходить до висновку, що їй слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну та моральну шкоду, обґрунтування та розмір яких зазначено нею в уточненій позовній заяві (а.к.п.52-54).

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Відповідно до п.п. 6, 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989року (із наступними змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам. Суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладання на засудженого обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Заявлена потерпілою ОСОБА_5 вимога про стягнення з обвинуваченої на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7000 ( сім) тисяч підлягає до задоволення, оскільки така шкода підтверджена відповідними доказами ( а.к.п.55- 61).

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями, яка полягає у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 гривень. Необхідність стягнення такої шкоди обгрунтовує тим, що відповідачка, спричинивши їй тілесні ушкодження, цим самим заподіла моральну шкоду, яка появилась в терпінні нею сильного фізичного болю, а також психічного та психологічного стресу, моральних страждань та переживань, емоційного перенапруження, в порушенні нормальних життєвих зв`язків, неприємних переживань з приводу розповсюдження відомостей про її побиття серед односельчан, так як тривалий період часу вона фактично була виключена з активного життя та життєдіяльності, потребувала подальшого лікування, що привело до понесення нею певних додаткових матеріальних витрат на відновлення попереднього душевного стану, поїздок в органи поліції, експертні і медичні установи та в суд, які вона не може підтвердити документально, що негативно відбилося на її матеріальному становищі та становищі її сім`ї, оскільки вона проживає з дитиною, яку виховує сама.

Суд погоджується з таким обгрунтуванням моральної шкоди, однак вирішуючи питання про її відшкодування враховує характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність і наслідки вимушених змін у її життєвих стосунках, обставини скоєння проступку, майновий стан обвинуваченої.

А тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер діяння та ступінь вини кожного обвинуваченого, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 частково.

Крім цього, на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягають стягненню 4000 гривень витрат пов`язаних з оплатою правої допомоги (а.с.25).

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-369, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 7000 (сім тисяч) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування судових витрат 4000 (чотири тисячі) гривень.

У задоволенні решти позову відмовити.

Речовий доказ, два CD-R диски із відеозаписами та фотозображеннями з мобільного телефону залишити при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: