Справа №: 642/447/24
провадження №: 1-кп/398/395/24
УХВАЛА

Іменем України

"08" серпня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників: адвоката ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції), адвоката ОСОБА_13

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001079 від 16.09.2022 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.1 ст.309, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України,,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 24.06.2024 року матеріали кримінального провадження №0001079 від 16.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.1 ст.309, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, постановлено направити з Ленінського районного суду м.Харкова до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

11.07.2024 року матеріали кримінального провадження № 0001079 від 16.09.2022 року надійшли з Ленінського районного суду м.Харкова до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2024 року справу розподілено судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 16.07.2024 року матеріали кримінального провадження прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

У рамках кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 20.06.2024 року. Строк дії запобіжного заходу закінчується 18.08.2024 року

01.08.2024 прокурором у даному кримінальному провадженні подані клопотаннями, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування зазначених обвинувачених від суду; знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує підстави тримання обвинувачених під вартою, з визначенням можливості внесення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у раніше визначному судом розмірі, з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Захисники обвинувачених ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 , ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 , ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_13 , та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити останнім запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а в разі задоволення клопотань прокурора - зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, до визначеного КПК мінімуму, а саме до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 підтримали думку своїх адвокатів.

ОСОБА_6 на обгрунтування клопотання захисника пояснив, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає з бабусею та матір`ю, які можуть забезпечити виконання покладених на нього працесуальних обов`язків у статусі обвинуваченого перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом. До взяття під варту був офіційно не працевлаштованим.

ОСОБА_5 суду пояснила, що у неї проблеми зі здоров`ям, окрім того вона є матір`ю трьох дітей: ОСОБА_14 2007 р.н., ОСОБА_15 2013 р.н., ОСОБА_16 , 2018 р.н., які потребують її піклування. Зобов`язується виконувати працесуальні обов`язки перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом. До взяття під варту офіційно працевлаштована не була.

ОСОБА_7 суду пояснив, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має малолітню дитину ОСОБА_17 , 2022 р.н., яку має обов`язок утримувати. Просить змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, і зобов`язується виконувати свої працесуальні обов`язки обвинуваченого. До взяття під варту був офіційно не працевлаштованим.

ОСОБА_8 , суду пояснив, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2021 р.н. Просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт в нічний час, і зобов`язується виконувати свої працесуальні обов`язки обвинуваченого. Зі слів був офіційно працевлаштованим тату майстром.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КК).

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).

В ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується (частина 1 статті 196 КПК).

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В поданих клопотаннях прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентної практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах«Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року,«Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Наявність обґрунтованої підозри (наразі обвинувачення), всім обвинуваченим у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що всім обвинуваченим інкримінується вчинення ряду кримінальних правопорушень , серед яких вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, якій є особливо тяжким злочином, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною.

Згідно постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Вказані обставини у сукупності та дані про особи всіх обвинувачених, тяжкість покарання, що загрожує їм уразі визнання винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує їм у разі визнання винуватими, може побудити їх на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Вказаний ризик додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану, і у разі обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, наприклад такого як особисте зобов`язання та особиста порука, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за їх поведінкою.

Суд також вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки у цьому кримінальному провадженні ще не були допитані судом, а обвинувачені, після відкриття їм матеріалів кримінального провадження, достовірно дізналися про місця проживання або перебування даних осіб та не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матимуть змогу здійснювати незаконний вплив на цих осіб з метою спонукання їх до зміни своїх показань, що обумовлене невизнанням обвинуваченими своєї причетності до інкримінованих злочинів.

Про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюються свідчить те, що інкриміновані злочини вчиненні з використанням мережі Інтернет та засобів комп`ютерної техніки, а тому отримавши доступ до вказаних ресурсів можуть продовжити злочинну діяльність з метою отримання доходу злочинним шляхом, зважаючи на те, що жоден з обвинувачених не працевлаштований, та законних джерел доходу не має.

Разом з цим, при продовженні судом відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвалою суду від 03.05.2024 року прокурором не було підтверджено і доведено наявність ризиків, передбачених п.2, 4, ч.1 ст.177КПК України, у зв`язку з чим повторного обґрунтування судом відсутності цих ризиків не потребується.

Будь-яких достовірних даних, що вказують на збільшення ризиків у даному кримінальному провадженні, прокурором суду надано не було.

Обраний відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінується обвинуваченим, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи всіх обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів повязаних з характером осіб обвинувачених, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами звязку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами, зокрема, імовірним вчиненням злочину у складі найбільш суспільно-небезпечної форми протиправної діяльності , а саме - у складі організованої групи, яка полягає в порушенні встановленого законодавством порядку формування і функціонування системи обігу офіційних документів та їх захисних елементів на території України, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , у разі визнання їх винними, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , під вартою є необхідною мірою з огляду на те, судовий розгляд по даному кримінальному провадженню ще не розпочатий.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , а зміна обраного відносно них запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід буде недостатньою для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистих свобод.

Жодних інших обставин, які б спростовували правомірність подальшого тримання обвинувачених під вартою судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 обґрунтоване та підлягає задоволенню. Продовжуючи строк виняткового заходу, суд виходить з того, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які встановлені в ході розгляду даного клопотання. Так, особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; заяв про взяття на поруки обвинувачених до суду не надходило; умови домашнього арешту не запобігають можливості вільного спілкування з особами, стосовно яких може бути встановлено обов`язок утриматись від спілкування у зв`язку з необхідністю запобігти ризику впливу на них. Враховуючи такі обставини, дієвість кримінального провадження не зможе забезпечити і застава як основний запобіжний захід.

Разом з тим, суд зауважує, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, питання про продовження якого наразі розглядається, не є безальтернативним, оскільки ухвалою суду передбачено право обвинувачених внести заставу, розмір якої був визначений судом.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження строку дії обраного відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Разом з тим, відповідності до ч.3 ст. 184 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст.182 КПК України застава визначається залежно від ступеня тяжкості кримінального правопорушення. Щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначено розмір застави у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши відомості про особи обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості кримінальних правопорушень, в яких кожен з них обвинувачується та які вчинені в умовах воєнного стану, наявність реальної можливості внесення ними застави, суд вважає за необхідне, залишити розмір застави, визначений судом попередньою ухвалою, якою обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у виді триманні під вартою, тобто в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень, оскільки такий розмір є цілком достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 315, 371-372,376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кожному, обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 08.08.2024 року до 06.10.2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кожному, розмір застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок: Одержувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26241445; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172, Рахунок отримувача: UA0002505, застава за обвинуваченого: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , відповідно, по кримінальному провадженню № 0001079.

З моменту звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з-під варти у зв`язку з внесенням застави вони будуть вважатися такими особами, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в строк до 06.10.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

5) утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У задоволенні клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Підготовче судове засідання відкласти на 24.09.2024 року 15год 00хв.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.08.2024 року о 10:30 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1