КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6559/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001001 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурораОСОБА_6 , представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року задоволено частково клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на: паливні талони WOG А 95 - 1970 літрів, 95 Євро - 200 літрів, ДП - 300.

В решті вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу, в частині якою клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0001001 задоволено частково, відмовлено в арешті майна, а саме грошових коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора в частині арешту грошових коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, накласти арешт на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на кошти в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро. В решті оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на вилучені під час обшуку, паливні талони WOG А 95 - 1970 літрів, 95 Євро - 200 літрів, ДП - 300, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор ОСОБА_6 , посилаючись на обставини кримінального провадження, вказує на те, що під час проведення обшуку власником майна та його представником не було надано пояснень і документального підтвердження про походження грошових коштів, а тому, зважаючи на обставини розслідуваного правопорушення, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що згадане майно набуто в результаті вчинення злочину, пов`язаного з незаконним списанням товарно-матеріальних цінностей Львівського НДЕКЦ МВС України.

Постановою слідчого від 05.09.2024 вказане майно визнано речовими доказами, оскільки воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

На переконання апелянта, слідчий суддя проігнорував, що майно набуте в результаті вчинення кримінального протиправного діяння та має значення для правильного вирішення кримінального провадження, а його відсутність може перешкодити подальшому відшкодуванню понесених експертною установою збитків в результаті вчинення злочину, та дійшов хибних висновків про відсутність необхідності для накладення арешту на вказані речові докази.

Так, постановляючи ухвалу, слідчий суддя взяв до уваги надані представником власника майна докази про його належність іншій особі, а саме ОСОБА_10 на підставі договору позики від 22.08.2024, укладеного з ОСОБА_11 , який викликає сумнів у своїй достовірності, з огляду на встановлені під час проведення обшуку обставини, їх зберігання, відсутності відповідних пояснень з цього приводу ОСОБА_7 , як під час слідчої дії, так і до моменту розгляду клопотання слідчим суддею.

Апелянт зазначає, що характеристики вилученого під час досудового розслідування майна та його приховування від декларування, на переконання сторони обвинувачення підтверджують не тільки факт зловживання службовим становищем керівником експертної установи шляхом безпідставного списання товарно-матеріальних цінностей, але і факт одержання неправомірної вигоди за відчуження цього майна.

Також апелянт зауважує на тому, що урахуванням слідчим суддею, як підстави для відмови в арешті майна факту відсутності підозрюваної особи у кримінальному провадженні є також помилковим, оскільки з огляду на положення кримінального процесуального законодавства, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатись та арештовуватись, незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному, чи іншій зацікавленій особі.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2024 було надано вичерпний перелік речей, на вилучення яких у ході обшуку було надано дозвіл та серед вказаного переліку не було паливних карток, а відтак, були відсутні підстави для вилучення вказаного майна у ході обшуку, а тому відсутні і підстави для накладення арешту на таке тимчасово вилучене майно.

Апелянт зазначає, що паливні талони не мають жодного значення для кримінального провадження та не відповідають ознакам речового доказу, що визначенні у ст. 98 КПК України.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що слідчим суддею не було надано критичну оцінку тому, що хоча у клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу чи аргументації на підтвердження відповідності вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просила її задовольнити, з наведених у ній підстав, а також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , думку представника володільця майна, який підтримав апеляційну скаргу сторони захисту, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001001 від 22.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що службові особи Львівського НДЕКЦ МВС України, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди, створили протиправну схему, пов`язану із заволодінням державними коштами шляхом безпідставного списання товарно-матеріальних цінностей, зокрема наборів для проведення експертиз GlobalFiler та PowerPlex Y-23.

Так, Департаментом внутрішнього аудиту МВС України проведено внутрішній аудит Львівського НДЕКЦ МВС України щодо дотримання актів законодавства при складанні фінансової звітності, веденні бухгалтерського обліку, а також планів, процедур, контрактів з питань стану збереження активів та управління державним майном за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 (аудиторський звіт від 14.06.2024 року №17/17), яким встановлено фінансові порушення, допущені директором Львівського НДЕКЦ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвели до втрат на загальну суму 748 399,27 гривень.

Аудитом установлено, що згідно актів на списання за перевіряємий період списано на 3,5 набори GlobalFiler та один набір PowerPlex Y-23 на загальну суму 748 399,27 грн більше, ніж використано відповідно до довідок про витрати на проведення біологічних експертиз. Контроль щодо використання наборів на проведення біологічних експертиз виконує начальник відділу досліджень матеріалів, речовин і виробів Львівського НДЕКЦ МВС України - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно перевіркою встановлено порушення під час виплати премій та матеріальної допомоги заступникам директора на загальну суму 141 956,08 грн за наказами директора Львівського НДЕКЦ, а не за рішенням органу вищого рівня ДНДЕКЦ, що передбачено п. 2 наказу МВС України від 26.112015 № 518.

05.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2024 у справі 757/38027/24-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме у будинку АДРЕСА_1 , під час якого, зокрема, виявлено та вилучено наступне: кошти в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, а також паливні талони WOG А 95 - 1970 літрів, 95 Євро - 200 літрів, ДП - 300 літрів, що містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

Постановою слідчого від 05.09.2024 вищенаведене майно визнано речовими доказами, оскільки воно містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

06.09.2024 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно.

На обґрунтування вимог поданого клопотання прокурор зазначила, що з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаного майна, а саме коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, а також паливні талони WOG А 95 - 1970 літрів, 95 Євро - 200 літрів, ДП - 300 літрів, виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

24.09.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вказане клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на: паливні талони WOG А 95 - 1970 літрів, 95 Євро - 200 літрів, ДП - 300.

В решті вимог клопотання відмовлено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні та долучених до нього документів відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на кошти в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, оскільки кошти які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , були отримані його дружиною ОСОБА_13 у ОСОБА_11 відповідно до договору безвідсоткової позики від 22.08.2024 на суму в розмірі: 40 000 доларів США, що є еквівалентною 1 640 252 гривень.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, колегією суддів встановлено підстави для його задоволення в повному обсязі, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні №0001001 від 22.05.2024, а також, що постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_14 /а.с. 126-128/, вищевказані грошові кошти в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, які вилучені 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , визнано речовими доказами.

Щодо доводів представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2024 було надано вичерпний перелік речей, на вилучення яких у ході обшуку було надано дозвіл та серед вказаного переліку не було паливних карток, а відтак, були відсутні підстави для вилучення вказаного майна у ході обшуку, а тому відсутні і підстави для накладення арешту на таке тимчасово вилучене майно, колегія суддів не вважає безумовною підставою для скасування оскаржуваної підстави, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів доданих до клопотання про арешт майна вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2024 надано дозвіл на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 .

Так, вищевказаною ухвалою дійсно не було надано дозволу на вилучення паливних карток, проте, згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, чинним законодавством не заборонено вилучення речей та документів, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Крім того, прокурор звернулась із клопотанням про арешт вищевказаного майна 06.09.2024, тобто в межах строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, для звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді.

Відтак, вищевказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Отже, підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, з урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме грошових коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме грошових коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, оскільки останньою в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001001 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року, в частині якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на: грошових коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, вилучене 05.09.2024 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме на: грошових коштів в іноземній валюті в сумі 35 760 доларів США та 750 Євро, - задовольнити.

В решті ухвалуслідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4