Справа № 742/3715/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/119/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001103 від 07.12.2020 року за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ладан, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України,-

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком чинності запобіжний захід ухвалено не обирати.

Зараховано у строк відбування призначеного покарання строк тримання під вартою ОСОБА_8 у період з 28.08.2021 року до 20.10.2021 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 3089,16 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить дослідити та надати оцінку доказам, якими обґрунтовується оскаржений вирок, скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням вимог Кримінального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вважає, що суд упереджено дослідив докази сторони обвинувачення, не навів переконливих доводів для виправдання ОСОБА_8 за епізодом його злочинного діяння від 08.05.2021 року. Зокрема, суд жодним чином не мотивував, чому ним не взяті до уваги докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні незаконного збуту психотропної речовини 08.05.2021 року, а саме: протокол НСРД - оперативної закупівлі у ОСОБА_8 , протокол вручення грошових коштів та огляду покупця від 08.05.21 року, протокол огляду місця події від 08.05.2021 року, матеріали аудіо-відео контролю за особою та відеозапис, висновок судової експертизи від 20.05.2021 року. Крім того, вважає, що поза увагою суду залишились показання свідка ОСОБА_10 , який був безпосередньо залучений в якості покупця, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були залучені в якості понятих. Крім того, не звернув уваги суд і на протоколи про результати проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем за номером телефона ОСОБА_8 з аудіозаписами його розмов, згідно яких обвинувачений тривалий час, зокрема в грудні 2020 року, в січні, травні, червні 2021 року вів розмови щодо продажу наркотичного засобу. Також, не погоджується з висновком суду про недопустимість доказу протоколу вручення грошових коштів та огляду покупця від 08.05.21 року, з підстав, що понятий при вказаній слідчій дії ОСОБА_13 , на думку суду, є заінтересованою особою через залучення його працівниками поліції в якості понятого в інших справах аналогічної категорії. Крім того, суд в оскаржуваному вироку,, вказав, що ОСОБА_8 визнаний винним за ч. 1 ст. 307 КК України, в тому що він умисно повторно збув психотропну речовину 28.08.2021 року, що суперечить змісту вироку щодо виправдання за фактом незаконного збуту амфетаміну, що мав місце 08.05.2021 року. Також, звертає увагу, що призначаючи покарання та звільняючи ОСОБА_8 від його відбуття з іспитовим строком, суд не в повній мірі врахував особу винного та обставини вчиненого, а саме те, що він вчинив корисливі тяжкі злочини у сфері незаконного обігу психотропних речовин, вину у вчиненні злочинів не визнав, не розкаявся, підтвердженням чого є те, що судом не було встановлено будь-яких пом`якшуючих обставин, є особою працездатного віку, однак не працює, негативно характеризується за місцем проживання.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 28.08.2021 року близько 12 години 30 хвилин перебуваючи в АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_10 , який був залучений в якості покупця, для проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень, два поліетиленових пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/125-21/7655-НЗПРАП від 15.09.2021, містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну у вищевказаній речовині становить 0,0448г (в перерахунку на амфетамін основу).

Крім того органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 08.05.2021 року близько 17-ї години перебуваючи по вул. Заводській в смт Ладан, Прилуцького району умисно, з корисливих мотивів, збув гр. ОСОБА_10 , який був залучений в якості покупця для проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень, поліетиленовий пакетик з застібкою із вмістом в середині порошкоподібної речовини блідо-рожевого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/125-21/4057-НЗПРАП від 20.05.2021, містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну у вищевказаній речовині становить 0,0877г (в перерахунку на амфетамін основу).

Виправдовуючи ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 2 ст. 307 КК України суд першої інстанції зазначив, що зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено наявність в його діях складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скаргзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та ухвалено вирок, який підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, визнаючи ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши їх недопустимими, а висновок про недоведеність вини обвинуваченого, побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не визнав у повному обсязі.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, на виконання ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно дослідивши докази, в межах задоволеного апеляційним судом клопотання прокурора, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

08.05.2021 року ОСОБА_8 близько 17-ї години перебуваючи по вул. Заводській в смт Ладан, Прилуцького району умисно, з корисливих мотивів, збув гр. ОСОБА_10 , який був залучений в якості покупця для проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень, поліетиленовий пакетик з застібкою із вмістом в середині порошкоподібної речовини блідо-рожевого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/125-21/4057-НЗПРАП від 20.05.2021, містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну у вищевказаній речовині становить 0,0877г (в перерахунку на амфетамін основу).

ОСОБА_8 28.08.2021 року близько 12 години 30 хвилин перебуваючи в АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, збув ОСОБА_10 , який був залучений в якості покупця, для проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень, два поліетиленових пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/125-21/7655-НЗПРАП від 15.09.2021, містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну у вищевказаній речовині становить 0,0448г (в перерахунку на амфетамін основу).

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом апеляційної інстанції доказами, зокрема:

- постановою прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19.04.2021 року про проведення оперативної закупки у обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якої залучено до проведення оперативної закупки в якості покупця особу, щодо якої здійснюються заходи забезпечення безпеки, а саме ОСОБА_10 ,

- протоколом вручення грошових коштів та огляду покупця від 08.05.2021 року,згідно якого ОСОБА_10 були вручені грошові кошти в сумі 600 грн для проведення оперативної закупки, в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,

- протоколом огляду місця події від 08.05.2021 року згідно якого ОСОБА_10 видав передану йому ОСОБА_8 порошкоподібну речовину працівникам поліції, у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_15

- протоколом про результат проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.05.2021 року, згідно якого 08.05.2021 року ОСОБА_10 купив у ОСОБА_8 порошкоподібну речовину, яку видав працівникам поліції,

- матеріалами аудіо-відео контролю за особою:ухвалою слідчого судді від 10.03.2021 року, протоколом аудіо-відео контролю від 25.05.2021 року та відеозаписом, згідно яких особа залучена до оперативної закупівлі купує пакет з порошкоподібною речовиною у ОСОБА_8 за гроші,

- висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/125-21/4057-НЗПРАП від 20.05.2021 року, згідно якого поліетиленовий пакетик з застібкою із вмістом в середині порошкопобідної речовини блідо-рожевого кольору містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса амфетаміну у вищевказаній речовині становить 0, 0877 г.

Наведені докази повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які вони надали в суді першої інстанції та підтвердили свою участь у якості понятих ввечері 08.05.2021 року в смт. Ладан, при огляді місця події, а саме тому, як невідомий їм молодий чоловік видав поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною працівникам поліції та підтвердили підписання ними протоколу вказаної процесуальної дії.

Крім того, колегія суддів вважає, що поза увагою суду залишились показання свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що він двічі купував у обвинуваченого амфетамін за гроші, які йому були вручені працівниками поліції. Пакетики з порошком, які він отримував від ОСОБА_8 за ці гроші, він добровільно видав працівникам поліції.

Зазначені показання свідків погоджуються з описаними вище письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду колегією суддів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що протоколи про результати проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11.03.2021 року, 22.05.2021 року, 28.08.2021 року за номером телефона ОСОБА_8 з аудіозаписами його розмов, згідно яких обвинувачений тривалий час, зокрема в грудні 2020 року, в січні, травні, червні 2021 року вів розмови щодо продажу наркотичного засобу з різними особами, що може свідчити про причетність його до збуту наркотичного засобу і іншим особам.

Колегія апеляційного суду, не погоджується з висновком суду першої інстанції про недопустимість доказу протоколу вручення грошових коштів та огляду покупця від 08.05.21 року, згідно якого ОСОБА_10 , були вручені грошові кошти для закупки, лише на тій підставі, що понятий при вказаній слідчій дії ОСОБА_13 , на думку суду, є заінтересованою особою через залучення його працівниками поліції в якості понятого в інших справах аналогічної категорії.

Положеннями ч.7 ст.223 КПК України чітко регламентовано, що обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані у результатах кримінального провадження.

Тобто законодавець установлює імперативну вимогу залучення двох незаінтересованих понятих при проведенні наведеної вище слідчої дії.

Понятий - це незаінтересована у результатах кримінального провадження особа, запрошена слідчим чи прокурором для посвідчення факту провадження слідчої дії, її ходу та результатів.

При цьому, Суд зауважує, що участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття при провадженні слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування у процесуальних документах.

Під "незаінтересованістю" понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні. Наявність такого інтересу є підставою для відмови у його залученні як понятого.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, свідок ОСОБА_13 неодноразово залучався працівниками поліції під час проведення слідчих(розшукових) дій, як понятий за даною категорією справ, проте зазначені обставини в цілому не спростовують факту, що в його присутності та за участі ще одного понятого, в травні 2021 року працівниками поліції ОСОБА_8 було затримано та вилучено у нього амфетамін та у липні 2021 року у його присутності було вручено кошти для проведення оперативно-слідчих дій, а його показання узгоджуються з іншими доказами у справі.

При цьому твердження суду першої інстанції, що під час проведення слідчих дій за різними епізодами брали участь ті самі поняті, що, на думку суду, вказує про їх зацікавленість у результаті розгляду кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вимоги процесуального закону не містять заборон щодо залучення одного й того самого понятого для участі в різних процесуальних діях під час досудового розслідування.

Разом з тим, зі змісту вироку вбачається, що понятий не заперечував, що до цього неодноразово приймав участь під час проведення слідчих дій, проте це не робить його зацікавленим у результатах провадження стосовно ОСОБА_8 , так як він фактично забув зміст процесуальних дій, в яких брав участь та час коли це відбувалось, а зміг лише підтвердити власний підпис в протоколах процесуальних дій, що свідчить про відсутність буд-якої зацікавленості.

Також, згідно протоколу обшуку ОСОБА_8 від 28 серпня 2021 року ОСОБА_13 було залучено в якості понятого за епізодом збуту наркотичного засобу від 28.08.2021 року, у вчиненні якого суд першої інстанції визнав вину ОСОБА_8 доведеною, та не вбачав підстав вважати ОСОБА_13 заінтересованою особою.

Крім того, судом в оскаржуваному вироку допущено суперечності, оскільки згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним за ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 визнаний винним, в тому що він умисно повторно збув психотропну речовину 28.08.2021 року, що суперечить змісту вироку щодо виправдання його за фактом незаконного збуту амфетаміну, що мав місце 08.05.2021 року.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного рішення суд не взяв до уваги показання свідків, невірно оцінив досліджені описані вище докази в сукупності, внаслідок чого зробив невірний висновок про недоведеність факту незаконного збуту ОСОБА_8 амфетаміну 08.05.2021 року.

Судова колегія звертає увагу, що суд не мотивував оспорюваний висновок щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не зазначив в чому полягає розумний сумнів у тому, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, натомість обмежився лише переліченням доказів обвинувачення, після чого зазначив, що ці докази достовірно не підтверджують вину ОСОБА_8 в частині інкримінованого йому епізоду злочинної діяльності від 08.05.2021 року.

На підставі досліджених доказів у їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам, встановленим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про необхідність скасування вироку в частині виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України та ухвалення нового вироку, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Разом з тим, посилання прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, на переконання суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 307 КК України на підставі ст. 75 КК України, суд не вказав, які саме дані про особу обвинуваченого дають підстави для висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

На думку колегії суддів, в даному випадку суд 1 інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та обставини вчиненого, який вважається в силу ст. 89 КК України не судимим, є особою працездатного віку, однак не працює, негативно характеризується за місцем проживання, вину свою не визнав, не розкаявся, вчинив корисливі тяжкі злочини у сфері незаконного обігу психотропних речовин, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а тому безпідставно дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Призначаючи покарання за новим вироком, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, обставини його вчинення, підвищену суспільну небезпеку скоєного, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність обставин, що його пом`якшують та обтяжують, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санцій інкримінованих статей, та остаточно призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді реального позбавлення волі, з конфіскацією майна, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу фактичного затримання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2021 року ОСОБА_8 було затримано та ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.08.2021 року застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому у строк відбування призначеного покарання необхідно зарахувати строк тримання від вартою ОСОБА_8 з 28.08.2021 року по 20.10.2021 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім того, 20 жовтня 2021 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 з під варти із залу суду та застосував відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

14 грудня 2021 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишено без задоволення.

Згідно Закону України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року статтю 72 КК України було доповнено частиною 7 такого змісту «домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

А тому колегія суддів вважає за необхідним, згідно частини 7 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 20.10.2021 року по 14.12.2021 року включно з розрахунку: трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 необхідно скасувати в частині кваліфікації та призначеного покарання та ухвалити новий вирок апеляційного суду, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині кваліфікації та призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1, 2 ст. 307 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу фактичного затримання.

Зарахувати у строк відбування призначеного покарання строк тримання від вартою ОСОБА_8 з 28.08.2021 року по 20.10.2021 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В порядку частини 7 статті 72 КК України (в редакції Закону України від 23.08.2023 року № 3342- ІХ) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 20.10.2021 року по 14.12.2021 року включно з розрахунку: трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4