Справа № 129/3066/24
Провадження №11-сс/801/944/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000155, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Прокурор Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в якому заявлено вимоги винести ухвалу про накладення арешту на майно, а саме:

1. Земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, розташовану за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області;

2. Посів сільськогосподарської культури «кукурудзи», який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, розташованої за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області.

Клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000155 обґрунтоване тим, що Сектором дізнання Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000155 від 05.07.2024 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки біля села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі опрацювання інформації щодо дотримання вимог законодавства у сфері земельних відносин під час чого установлено, що невстановленими особами здійснено самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, яка знаходиться біля села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області, шляхом вирощування сільськогосподарської культури.

За вказаним фактом 05.07.2024 Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час. здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні з метою встановлення та дослідження усіх обставин вказаного факту були проведені певні слідчі дії та вжито ряд заходів, а саме надано запит та отримано відповідний інформаційний лист Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 05.08.2024, про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, належить до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - «Землі запасу». Рішення про передачу вказаної земельної ділянки у користування на умовах оренди Гайсинською міською радою не приймалось, договір оренди не укладався.

Крім того, надано запит та отримано відповідний інформаційний лист ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.08.2024, про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0152 відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Також, 30.07.2024 проведено допит свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що вона перебуває на посаді спеціаліста земельного відділу Гайсинської міської ради та те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, яка знаходиться біля села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області, відповідно до картографічних матеріалів відноситься до земель історико-культурного призначення. Хто займається обробкою вказаної земельної ділянки їй не відомо.

У відповідності до вимог ст. 237 КПК України 08.08.2024 проведено огляд місця події, а саме проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, яка знаходиться за межами села Бондурі Гайсинського району Вінницької області. На момент огляду вказана земельна ділянка засіяна сільськогосподарською культурою - «кукурудзою».

Крім того, 26.09.2024 проведено додатковий огляд вищезазначеної земельної ділянки. На момент огляду земельна ділянка засіяна сільськогосподарською культурою - «кукурудзою» та ознак збирання урожаю не виявлено.

Постановою начальника СД Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 02.10.2024 земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15,0623 га, розташовану за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області та сільськогосподарську культуру «кукурудзою», якою засіяна земельна ділянка, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

В подальшому, 02.10.2024 до Гайсинського районного суду Вінницької області в порядку ст. ст. 39-1, 40-1, 98, 100, 131, 167, 170, 171 КПК України направлено клопотання про арешт вказаної земельної ділянки та сільськогосподарської культури, якою засіяна земельна ділянка.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 04.10.2024 вищезазначене клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання.

У зв`язку з виявленням під час огляду на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15,0623 га, розташованої за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області, засіяної сільськогосподарської культури «кукурудзи», є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є пристосованими та використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані під час проведення слідчих (розшукових) дій для з`ясування дійсних обставин події.

Під час розгляду клопотання про арешт майна прокурор та дізнавач вимоги поданого клопотання підтримали повністю, просили його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні про арешт майна. Дізнавач пояснив, що вартість земельної ділянки складає 159791,58 грн. відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області.

Представники Гайсинської міської ради ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які залучені до розгляду клопотання як представники власників майна, у вирішенні клопотання покладались на розсуду суд, а також пояснили, що станом на час розгляду та вирішення цього клопотання, право власності на цю земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, розташована за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області не зареєстровано за Гайсинською міською радою, а також не визначено чітко цільове призначення цієї земельної ділянки, а саме ця земельна ділянка відповідно до картографічних матеріалів відноситься до земель історико-культурного призначення, а за даними Державного земельного кадастру відноситься до земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку із чим Гайсинська міська рада не реалізовувала право оренду земельної ділянки через аукціони.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000155, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0152 площею 15,0623 га, що розташована за межами с. Бондурі Гайсинського району Вінницької області та на посів сільськогосподарської культури «кукурудзу», який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15,0623 га, розташованої за межами с. Бондурі Гайсинського району Вінницької області.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що подане до суду клопотання містить формальний перелік підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, в клопотанні та в судовому засіданні прокурором не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню в разі незастосування арешту на земельну ділянку та вирощені на ній сільськогосподарські рослини. Тому достатніх підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні прокурором майно судом встановлено не було, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна слідчий суддя вважав за доцільне відмовити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.11.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звернув увагу суду на те, що наразі досудовим розслідуванням установлюються особи які здійснили самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, розташовану за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області. 26.09.2024 вказану земельні ділянку та посів сільськогосподарської культури кукурудзи, який на ній росте, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000155, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. У даному випадку метою використання самовільно зайнятих земельних ділянок є отримання майна урожаю, таке майно є майном, набутим кримінально протиправним шляхом. А земельна ділянка як речовий доказ, зберегла на собі сліди вчинення самовільного зайняття земельної ділянки.

Також прокурор звернув увагу суду, що для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів повідомлення особі про підозру не є обов`язковою умовою. Тому на думку прокурора у вказаному кримінальному провадженні наявна підстава для накладення арешту у відповідності до положень ст.170 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_5 апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник Гайсинської міської ради в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, хоча про день, час та місце судового засідання апеляційним судом був повідомлений в передбаченому законом порядку, тому колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд за його відсутності, що не суперечить положенням ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У відповідності до положення ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати : існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора повністю було дотримано.

В ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє відображення в ході апеляційного розгляду встановлено, що сектором дізнання Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000155 від 05.07.2024 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки біля села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі опрацювання інформації щодо дотримання вимог законодавства у сфері земельних відносин під час чого установлено, що невстановленими особами здійснено самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15.0623 га, яка знаходиться біля села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області, шляхом вирощування сільськогосподарської культури.

Постановою начальника сектору дізнання Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 26.09.2024 визнано речовим доказом земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0152, площею 15,0623 га, розташовану за межами села Бондурі, Гайсинського району, Вінницької області та сільськогосподарську культуру «кукурудзу», якою засіяна земельна ділянка.

З матеріалів клопотання про арешт майна встановлено, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 05.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, відповідно до порядку, встановленого чинним законодавством не визначено розмір спричиненої правопорушенням шкоди, що є обов`язковим елементом складу даного кримінального правопорушення. Також не встановлено розмір будь-якої шкоди, в тому числі достатній для утворення складу злочину, передбаченого ч. 1ст. 197-1 КК України.

Так, згідно примітки до статті 197-1 КК України шкода, передбачена частиною 1 цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або НМДГ - це грошова сума, яка регламентується Податковим кодексом України, а саме п.п. 5, підрозд. 1, розділу ХХ, а саме: якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1, п. 169.1, ст. 169, розд. ІV цього Кодексудля відповідного року.

Будь-яких документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, так як за диспозицією ч. 1ст. 197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, прокурором ні слідчому судді, ні при зверненні з апеляційною скаргою надано не було.

Окрім того, ні з витягу ЄРДР, ні з наданих до клопотання прокурора матеріалів, не представляється за можливе встановити вартість майна, яке належить арештувати, його кількість, ідентифікуючих ознак майна, яке повинно бути арештовано (ваги та інших), не надано належних доказів розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та хто є в цьому кримінальному провадженні законним володільцем або власником земельної ділянки, а тому не зрозуміло, кому саме завдано шкоду.

Також правильними є висновки слідчого судді, що посів сільськогосподарської культури «кукурудзи», який знаходиться на земельній ділянці не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, не зберегло на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ.

Під час розгляду клопотання ні слідчому судді, ні апеляційному суду стороною обвинувачення не було надано жодних відомостей щодо визначення розміру та вартості майна (посіву «кукурудзи»), його індивідуальних ознак (сорту), стану розвитку та стадії зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю, що суперечить нормі ст. 171 КПК України. Не надано жодних документів про розмір земельної ділянки, окрім зазначення про її розмір в протоколі огляду та акті обстеження. Наявна копія листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що вартість земельної ділянки складає 159791,58 грн., містить інші відомості про площу земельної ділянки, - 14,466 га, а не таку як вказано у клопотанні прокурора, також містить припущення, а не ствердний висновок про вартість майна, що не може замінити як доказ відповідного висновку судової експертизи.

Посилання прокурора щодо необхідності накладення арешту на таке майно, з метою збереження речових доказів апеляційний суд оцінює критично та вважає недоведеною мету такого арешту. Також прокурором не доведено для встановлення яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення має значення вирощені на земельній ділянці сільськогосподарські рослини. Окрім того, статтею 197-1 КК України не передбачено можливості конфіскації та спеціальної конфіскації.

На думку колегії суддів, органи досудового розслідування формально підійшли до слідчих розшукових дій в даному кримінальному провадженні, та не надали документів, які вказували б на власників або законних володільців вищезазначеної земельної ділянки, осіб, які користуються даною земельною ділянкою, що позбавляє прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає передчасним звернення прокурора до суду з клопотанням про арешт майна.

Подане до суду клопотання містить формальний перелік підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, ні в клопотанні, ні в апеляційній скарзі прокурором не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню в разі незастосування арешту на вказану земельну ділянку та вирощені на ній сільськогосподарські рослини.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що всупереч вимог кримінально-процесуального закону, прокурором не доведено необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження - арешту у межах даного кримінального провадження вказаної у клопотанні земельної ділянки та посівів кукурудзи з метою забезпечення збереження речових доказів, та ризики щодо їх відчуження.

У кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності накладення арешту на майно, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні як клопотання, так і апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги прокурора викладених в ній висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3