Справа № 695/1233/22
Номер провадження 1-кп/697/26/2024
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів Черкаської області, проведеному в режимі відеоконференції під час трансляції з Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про дозвіл на перебування його під час судового засідання поза межами скляної кабіни у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001229 від 10.12.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу поруч із своїм захисником або на місці, відведеному для захисника. Свою заяву обґрунтовував тим, що у скляній кабіні не чує і не бачить свого захисника, який приймає участь у розгляді справи в режимі відео конференції, не заперечує, щоб до нього під час перебування в судовому засіданні поза межами скляної кабіни було застосовано кайданки.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно з ч.3 ст.318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні залі судових засідань.

Відповідно до ч.2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Відповідно до п.11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 №613/785/5/30/29/67/68 (далі Інструкція), у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

В пункті 27 Інструкції зазначено, що за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) начальник варти дозволяє спілкування обвинуваченому (підсудному), засудженому із захисником, прокурором та при цьому обвинувачений (підсудний), засуджений з-під охорони не звільняється.

Інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, під час проведення судового засідання не в загородженні.

Згідно вимог п.3.16. наказу МВС від 20.01.2005 №60 дск (зі змінами), у залі судового засідання підсудні (обвинувачені) особи розміщуються за стаціонарним металевим загородженням або загородженням з органічного скла на лавах.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Ярослав Бєлоусов проти Росії» від 04 жовтня 2016 року, «Марія Альохіна проти Росії» від 17 липня 2018 року, «Свинаренко та Сляднєв проти Росії» від 17 липня 2014 року, у яких Європейський суд з прав людини у контексті заходів щодо забезпечення судового засідання наголосив, що утримання особи в металевій клітці суперечить статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод враховуючи її принижуючу природу. Однак, розміщення обвинувачених або підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не включає елемент приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості.

Суд також враховує, що усі загородження, в яких знаходяться обвинувачені, запобіжний захід стосовно яких обраний у виді тримання під вартою, відповідають вимогам ДБН та надають можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , який утримується під вартою, проводиться у залі судових засідань, що обладнаний скляною кабіною, де перебуває обвинувачений один, останній має достатньо місця для того, щоб розкласти документи та робити необхідні нотатки, вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із учасниками судового засідання, передавати документи суду, працівники конвою не перешкоджають можливості спілкування обвинуваченого.

Крім того, відповідно до п.3 розділу VI Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2019 №1090, застосування наручників (кайданок, засобів обмеження рухомості) під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі,здійснюється: у судових вартах, від спеціальних автомобілів до камер тимчасового тримання (залів судових засідань) і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти та помічник начальника варти - кінолог позаду.

Відповідно до ч 6 ст. 3 вказаного Положення під час виконання завдань з конвоювання військовослужбовці військових частин (підрозділів) Національної гвардії України мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а за виключної необхідності спеціальні засоби та вогнепальну зброю в порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Про кожний випадок застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та вогнепальної зброї під час виконання завдань служби начальник варти, військового наряду складає акт про застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів або зброї.

Відповідно до ч.1-3 ст. 45 Закону України № Про Національну поліцію» 1 поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Поліцейський уповноважений застосовувати спеціальні засоби тільки у разі, якщо він пройшов відповідну спеціальну підготовку. Спеціальні засоби - кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Також у відповідності до п.6 ч.4 ст 45 цього Закону поліцейському заборонено, зокрема, застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску.

З аналізу цих норм вбачається, що кайданки є спецзасобом, підстави застосування якого визначені законом, зокрема під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого.

В судовому засіданні у поліцейських РКС ГУНП в Черкаській області було з`ясовано, що у випадку перебування обвинуваченого ОСОБА_4 поза межами скляної кабіни під час судового засідання вони зможуть забезпечити його належну охорону та безпеку присутніх під час судового засідання лише за умови застосування до обвинуваченого спецзасобів кайданок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що перебування обвинуваченого на лаві в спеціально обладнаному місці в залі судових засідань, не порушує права та свободи обвинуваченого, є необхідним та пропорційним заходом безпеки, відповідає вимогам закону, а також не впливає негативно на справедливість судового розгляду.

Натомість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду поза межами скляної кабіни на місці, визначеному для захисника, але із застосуванням кайданок до обвинуваченого, не відповідатиме чинному законодавству, міститиме ознаки катування та приниження, а отже становитиме порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, заява обвинуваченого ОСОБА_4 про надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу із застосування спеціальних засобів, є необґрунтованою, і такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.1-29, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний тескт ухвали складений 16.08.2024

Головуючий ОСОБА_1