1Справа № 335/5669/21 1-в/335/168/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши подання начальника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886 від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 20.10.2021 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 до суду надійшло подання начальника Вознесенівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 , про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886 від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , засудженої 20.10.2021 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2021 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки.

25.11.2021 до Вознесенівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області надійшла копія вказаного вироку.

02.12.2021 ОСОБА_5 ознайомилась з порядком та умовами відбування покарання.

За час перебування на обліку в органі пробації ОСОБА_5 не порушувала обов`язки, покладені на неї судом, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалась.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Згідно цього Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вищезазначене, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

На момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, розмір вартості викраденого майна, з якого, згідно зазначеного вище Закону, настає кримінальна відповідальність становив 2270 грн.

З вироку суду вбачається, що розмір вартості викраденого ОСОБА_5 майна складає 1000 грн., що у свою чергу виключає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України та вказані дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що згідно вироку сума викраденого ОСОБА_5 майна становить 1000 грн., тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення злочину, представник органу пробації просила ОСОБА_5 , на підставі ст. 74 КК України, звільнити від призначеного судом покарання.

У судовому засіданні прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 клопотання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886 від 18.07.2024 не підтримала, посилаючись на неактуальність вирішення цього питання стано на час розгляду подання судом, оскільки іспитовий строк ОСОБА_5 за вироком суду скінчився.

Представник органу пробації ОСОБА_7 підтримала вказане клопотання.

Засуджена ОСОБА_5 просила вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши його доводи та матеріли особової справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Начальник Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 14.10.2024 звернулась до суду із клопотанням про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону № 3886 від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , яка засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, для вирішення питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.

При цьому, у поданні взагалі не зазначено, у який саме спосіб необхідно привести у відповідність до діючого законодавства вирок та в чому саме полягає невідповідність вироку законодавчим вимогам.

Фактично назва подання не відповідає його прохальній частині. Положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до нового закону, а норми, на які посилається представник органу пробації, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженої від покарання та його відбування.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Згідно частин 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Згідно цього Закону, за ч. 1 ст. 51 КУпАП України передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2021 затверджено угоду про примирення, укладену 20.05.2021 між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_8 . Вказаним вироком, ОСОБА_5 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено їй покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки у період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаний вирок набрав законної сили 22.11.2021.

З матеріалів провадження встановлено, що іспитовий строк ОСОБА_5 обчислюється з 20.10.2021, тобто з моменту проголошення вироку суду, та цей строк закінчився 20.10.2024, тобто через шість днів після надходження подання органу пробації до суду.

Вказані обставини свідчать, що на момент розгляду судом подання органу пробації про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, засуджена повністю відбула покарання та з 20.10.2024 вважається такою що не має судимості в силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України.

Відповідно до статті 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Так, з системного аналізу кримінального закону, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості.

Таким чином, враховуючи, що іспитовий строк ОСОБА_5 закінчився 20.10.2024 та, як зазначено у клопотанні і підтверджується матеріалами особової справи, остання виконала покладені на неї вироком суду обов`язки, орган пробації мав би звернутись до суду із поданням про звільнення засудженої від призначеного їй покарання, відповідно до вимог ст. 78 КК України, оскільки направлення до суду клопотання про звільнення засудженої від призначеного покарання з підстав, передбачених ч. 2 ст. 74 КК України втратило свій сенс, виходячи із строків розгляду судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання органу пробації.

Керуючись ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 жовтня 2024 року.

Повний текст ухвали складено 25 жовтня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1