Справа № 442/4649/20
Провадження № 1-кс/442/1241/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову начальника сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2024 про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову начальника сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 14.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що оскаржувану постанову вважає незаконною та невмотивованою. Зазначає, що не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину, не з`ясовано, яким чином відбувся злочин та не встановлено осіб, які його вчинили. Крім того, у постанові відсутні відомості, які вказують на те, що він надав документи, що підтверджують його журналістську діяльність. Також відсутність таких документів у матеріалах кримінального провадження призвела до проведення експертизи у неповному об`ємі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та доповнив, що орган дізнання не повно розслідував кримінальне провадження. Вважає постанову про закриття кримінального провадження передчасною. Зокрема, дізнавач вказує в оскаржуваній постанові на довготривалі неприязні відносини між ним та ОСОБА_6 , що нічим не підтверджується. Зазначає, що у зв`язку з погрозами у нього погіршився стан здоров`я. Щодо експертизи, то така не надала відповіді на друге питання, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні документи, якими підтверджується, що він є журналістом, хоча ним такі раніше надавалися. Мотиви оскаржуваної постанови з приводу його зустрічі з ОСОБА_6 в селі ОСОБА_7 і те, що вони є мешканцями одного села, не можуть свідчити, на його переконання, про нездійснення ним у той час журналістської діяльності. Оскільки журналіст на власний розсуд може збирати інформацію, без редакційного доручення, то таку діяльність він може здійснювати будь-де і будь-коли, в тому числі, і в селі Михайлевичі. Вважає постанову про закриття кримінального провадження не вмотивованою та незаконною і просить її скасувати.

Дізнавач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, оскільки вважає винесену ним постанову обґрунтованою. Усі наведені у постанові висновки ґрунтуються на результатах вчинених слідчих та процесуальних дій, а також зібраних доказах.

Зазначив, що допитані усі особи, які були на місці конфлікту ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), при чому з кожним із них проведено одночасний допит для усунення розбіжностей у показаннях. Органом дізнання клопотання ОСОБА_3 про призначення експертизи було задоволено у повному обсязі, тому на експертизу поставлено питання, які запропонував потерпілий. Зауважує, що від останнього було три звернення в поліцію: два телефонні повідомлення і письмова заява. Проте, жодного разу ОСОБА_3 не вказував про вчинення відносно нього кримінального правопорушення під час здійснення ним журналістської діяльності. Зокрема, такий вказував у своїх анкетних даних, що є безробітним. Під час допиту, як потерпілого, він також жодним чином не вказував на те, що він журналіст. До заяви згаданих документів ОСОБА_3 не подавав і з клопотанням про їх долучення не звертався. Однак, при призначенні експертизи поставлено усі питання, запропоновані потерпілим, задля уникнення сумнівів, зокрема, у начебто зацікавленості органу дізнання, як на це неодноразово вказує потерпілий. У постанові про закриття кримінального провадження викладено висновок про те, що погроз вбивством не було, а були лише погрози насильством, а тому провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та направлено постанову начальнику Дрогобицького РВП для притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Додатково зазначив, що наявність довготривалих неприязних стосунків між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 органом дізнання встановлено внаслідок аналізу здобутих доказів, зокрема, допиту свідків та самого потерпілого. Останній під час допиту вказав на те, що з 2008 року у нього з ОСОБА_6 неприязні відносини, тобто, особисто підтвердив, що таке існує протягом десяти років.

Звертає також увагу, що зустріч ОСОБА_3 та ОСОБА_6 була випадковою. І лише після того, як потерпілий спровокував останнього, оскільки сказав, що той буде зараз п`яний спати, ОСОБА_6 відповідно відреагував на такі висловлювання. Таким чином, вважає, що умислу на вчинення кримінального правопорушення в останнього не було, оскільки даний конфлікт мав емоційний характер, викликаний зокрема тривалими неприязними відносинами. Вказане виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 КК України.

Просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №000380 від 14.02.2018, приходжу наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Під час розгляду скарги встановлено, що 14.02.2018 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000080.

Так, 13.02.2018 до Дрогобицького ВП зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 13.02.2018 в с.Михайлевичі Дрогобицького району заявник ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_6 , який проживає в с.Михайлевичі, погрожує йому фізичною розправою.

Окрім цього, 13.02.2018 у відділення поліції надійшла заява ОСОБА_3 , де останній просив прийняти міри до ОСОБА_6 , який 13.02.2018 в с.Михайлевичі погрожував йому вбивством та фізичною розправою, а також обзивав його нецензурною лайкою.

14.02.20218 у відділення поліції надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що зі слів заявника ОСОБА_3 в.о.начальника слідчого відділу Дрогобицького ВП, зловживаючи службовим становищем, проігнорував вимоги Конституції України та КПК України, а саме, не вніс відомості по заяві про вчинення злочину (погрози вбивством ОСОБА_11 , прож. с.Михайлевичі, колишній сільський голова) в порядку ст.214 КПК до ЄРДР, яка була написана заявником 13.02.2018.

З матеріалів кримінального провадження №0000380 вбачається, що 19.02.2018 проведено допит потерпілого ОСОБА_3 , який, серед іншого, пояснив, що 13.02.2018 перебував у с.Михайлевичі, де мав розмову із пані ОСОБА_12 , під час якої до них підійшов колишній сільський голова ОСОБА_6 , який проживає в ОСОБА_7 , та без жодних пояснень почав висловлюватися до нього ненормативною лексикою, погрожував вбивством та фізичною розправою (сказав, що вб`є, закопає та більше цією дорогою він ходити не буде). Даний конфлікт тривав не більше трьох хвилин. Також зазначив, що на його думку, агресивні дії ОСОБА_6 проявляються через те, що ним неодноразово були написані заяви у Дрогобицький ВП по факту неправомірних дій останнього на посаді голови Михайлевицької сільської ради.

21.02.2018 процесуальним прокурором були надані вказівки у даному кримінальному провадженні, які у подальшому були виконані. Зокрема, встановлено осіб, які були присутні при висловлюванні ОСОБА_6 погроз на адресу ОСОБА_3 , та допитано таких.

Зокрема, допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Також проведено додатковий допит потерпілого ОСОБА_3 . Слід звернути увагу, що на запитання слідчого щодо взаємовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які передували події, останній відповів, що з 2008 року у нього з даною особою неприязні відносини через те, що той, як сільський голова, вчиняв незаконні дії, а він, у свою чергу, звертався зі скаргами у правоохоронні органи.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_14 вбачається, що 13.02.2018, йдучи на роботу, він зустрів ОСОБА_3 , який розмовляв з невідомою йому жінкою. Відходячи від них, почув, як ОСОБА_3 сказав до невідомої жінки: «о, йде екс-голова, напевно вже п`яний, зараз буде спати в котельні, працює без посвідчення». Після цього він прийшов на роботу і приблизно за 2 хвилини зайшов ОСОБА_6 , якому він розповів про почуте. Останній направився до ОСОБА_3 , де між чоловіками відбулась розмова, яка тривала не більше хвилини. ОСОБА_14 доповнив, що неприязні відносини між вказаними особами тривають вже більше 10-ти років, оскільки, на його думку, ОСОБА_3 постійно зводить наклепи на ОСОБА_6 , так як той з 2006 по 2014 рік перебував на посаді сільського голови, а ОСОБА_3 був депутатом даної сільської ради і весь час звинувачував ОСОБА_6 у незаконних діях на вказаній посаді.

Слідчим проводились одночасні допити свідків, зокрема, потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 , який, у свою чергу, зазначив, що до даної особи звертався із зауваженням, щоб не наговорював на нього, оскільки ОСОБА_14 розповів йому про почуте. Однак, будь яких відносин зі ОСОБА_3 він не бажає мати.

Крім того, слідчим виконано вказівки заступника начальника ГУ НП у Львівській області від 02.01.2020, зокрема, щодо перевірки інформації, наданої ОСОБА_3 щодо неправомірних дій ОСОБА_6 відносно нього в минулому. У матеріалах кримінального провадження міститься відповідь Дрогобицького ВП, з якої видно, що ОСОБА_3 один раз звертався до відділу поліції у 2010 році та двічі у 2011 році про те, що у нього виник конфлікт із ОСОБА_6 , який погрожував йому фізичною розправою. Однак, такі звернення у зв`язку з відсутністю ознак злочину були списані мотивованими висновками. Відомості щодо інших звернень у період з 2010 року по час направлення запиту (2020 рік) відсутні.

Разом з тим, на виконання вказівок від 02.01.2020, з метою встановлення свідків та очевидців по факту погрози вбивством ОСОБА_3 слідчим додатково здійснювався виїзд у с.Михайлевичі. Однак, встановити вказаних осіб не видалось можливим.

Слідчий суддя також звертає увагу на висновок експерта за результатами проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №141/23-22 від 17.01.2024, яка міститься в матеріалах краніального провадження та призначена постановою начальника СД Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 за клопотанням потерпілого ОСОБА_3 . Так, згідно висновку, у досліджених висловлюваннях ОСОБА_6 міститься погроза насильством щодо ОСОБА_3 . Чи міститься у висловлюванні ОСОБА_6 до ОСОБА_3 погрози вбивством та/або насильством щодо ОСОБА_3 у зв`язку із здійсненням ним, як журналістом, законної професійної діяльності та громадської діяльності неможливо встановити через відсутність матеріалів, які б підтверджували його діяльність.

З постанови начальника сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2024, вбачається, що кримінальне провадження №0000380 від 14.02.2018 постановлено закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Згідно пункту 5 постанови, постанову скеровано начальнику Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області для притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст..173 КУпАП.

Скаржник у своїй скарзі посилається на те, що не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення кримінального правопорушення. Проте, слідчим було вжито належних заходів для встановлення усіх осіб - свідків та очевидців по факту погрози вбивством ОСОБА_3 .

У скарзі потерпілий також звертає увагу, що начальник сектору дізнання не вказав у своїй постанові про факт надання ним документів на підтвердження того, що на момент вчинення правопорушення він являвся громадським активістом та журналістом.

Однак, викладене вище спростовує такі доводи скаржника. При цьому, його заяви чи клопотання, які містяться в матеріалах кримінального провадження, жодним чином не вказують на подання ним таких документів, про них не згадується в додатках до заяв. Крім того, на час розгляду справи не здобуто доказів звернення потерпілого з клопотанням про долучення до матеріалів кримінального провадження будь-яких документів, які б свідчили про його журналістську діяльність.

Більше того, у судовому засіданні скаржник пояснив, що у своїх повідомленнях (заяві) про вчинення кримінального правопорушення чи під час допиту він не згадував про здійснення ним журналістської діяльності, оскільки бажав подивитися у такому випадку на дії та знання слідчих органів.

Заперечення скаржника щодо тривалих неприязних відносин між ним та ОСОБА_6 спростовуються матеріалами кримінального провадження, в тому числі допитами свідків та показаннями самого потерпілого. Відтак, твердження останнього щодо безпідставного посилання дізнавачем в оскаржуваній постанові на вказані обставини є необґрунтованими.

Натомість, начальником сектору дізнання надано оцінку вищенаведеним доказам у їх сукупності та зроблено висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, у зв`язку з чим закрито кримінальне провадження.

Дізнавач, серед іншого, вказує в оскаржуваній постанові, що, враховуючи конфліктні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які тривають вже довгий період часу, та те, що ніяких активних дій, застосування сторонніх предметів чи інших конкретних обставин ОСОБА_6 в сторону ОСОБА_3 не вчиняв, відповідно реальні погрози вбивством не висловлювалися та підстави для побоювання за своє життя внаслідок висловлених погроз у ОСОБА_3 були відсутні. Вказує зокрема, що ця випадкова зустріч, за наявності конкретних ознак особистих неприязних відносин, є емоційним наслідком таких відносин і жодним чином не була та не могла бути пов`язаною із журналістською діяльністю.

Окрім цього, дізнавач у постанові посилається на висновки судово-лінгвістичної експертизи, при цьому зазначаючи, що у висловлюваннях ОСОБА_6 відсутні погрози вбивством в сторону ОСОБА_3 , що виключає ознаки ст.129 КК України, а лише наявні погрози застосування насильства в ході словесної суперечки, яка виникла на ґрунті тривалих, особистих неприязних відносин.

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. У той же час, КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.

Зважаючи на викладене, приходжу висновку, що викладене у скарзі ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, як і пояснення останнього в судовому засіданні спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Отже, самі по собі твердження ОСОБА_3 щодо погроз йому вбивством не є абсолютним свідченням вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заявник вказує на ознаки кримінального правопорушення у діях конкретної особи, при цьому жодним чином не зазначаючи обставин, які б свідчили про це (підстави побоюватися здійснення погрози; сприйняття її як таку, що може будь-якої миті чи в недалекому майбутньому бути реалізована; залякування жестами, демонстрацією зброї чи інших небезпечних для життя предметів тощо), що, у свою чергу, може призвести до необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу сторонніх осіб.

Викладене у скарзі ОСОБА_3 , зокрема про те, що дізнавач у постанові не вказав про документи журналіста, громадського діяча, які він надавав слідчому, абсолютно не свідчить про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки у будь-якому випадку підтвердження статусу журналіста не може беззаперечно вказувати на здійснення ним журналістської діяльності під час згаданих подій. При цьому, як уже зазначалось, відсутні будь-які відомості щодо надання таких документів ОСОБА_3 , а надто, - жодної інформації щодо здійснення ним у той день та час журналістської діяльності.

У той же час, слідча суддя звертає увагу, що для встановлення об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, слід враховувати місце, час, обстановку та інтенсивність висловлювання погрози, її характер, спосіб, а також характер попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим.

Зважаючи на викладене, приходжу висновку, що дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови враховано особливості як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони даного кримінального правопорушення. Відтак, надавши оцінку зібраним доказам, зокрема, беручи до уваги висновок експерта щодо наявності у висловлюваннях погроз насильством, а не вбивством, останнім прийнято вмотивоване та законне рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята на виконання вимог закону, з підстав, зазначених у ст.284 КПК України, і відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Твердження, на які посилається дізнавач в оскаржуваній постанові, повністю узгоджуються із зібраними доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, під час проведення дізнання було зібрано необхідний та достатній обсяг інформації, яка дала підстави для прийняття рішення про закриття провадження.

Зважаючи на вищенаведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є законною, винесеною у відповідності до вимог ст.284 КПК України, зі всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи, а тому доводи скаржника про її незаконність є безпідставними. Відтак, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючисьст.ст.303, 307, 376 КПК України, слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову начальника сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 21.02.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного 14.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 22.08.2024.

Слідча суддя ОСОБА_1