Справа №639/4963/24
Провадження №1-кс/639/1066/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ув`язненого ОСОБА_2 , 1972 року народження, який утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2024 на розгляд до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 надійшла заява (скарга) ув`язненого ОСОБА_2 , в якій останній, посилаючись на ст.ст. 206, 303 КПК України просить:

-призначити судовий розгляд даної скарги за фактом невиконання посадовими особами Харківської обласної прокуратури рішення слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.07.2024 року, а також невідкриття кримінального провадження за його заявою про вчинення злочину.

Перевіривши подану скаргу слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за даною скаргою з наступних підстав.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Крім того, здійснення слідчим суддею судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого, прокурора на досудовому розслідуванні регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України та забезпечується механізмом оскарження учасниками кримінального провадження визначених ст.303 КПК України рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора у кримінальному провадженні слідчому судді.

При цьому, слідчий суддя не наділений повноваженням згідно КПК України вирішувати питання або вживати заходів реагування щодо цього, крім визначених ст.307 КПК України.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що ними врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи) слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Дослідивши зміст поданої скарги ОСОБА_2 слідчий суддя прийшов до висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження за скаргою, як поданою всупереч вимогам ст. 206 КПК України та такій, що не підлягає вирішенню в порядку зазначеної статті, оскільки в поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», не порушується питання щодо ненадання ув`язненому необхідної медичної допомоги під час утримання під вартою, як регламентується у вищевказаній статті, тобто не порушуються питання, які є предметом судового контролю слідчого судді в порядку статті 206 КПК України.

Разом з цим, формально посилаючись на положення ст. 206 КПК України, ОСОБА_2 фактично оскаржує бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невиконання рішення суду та невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відповідна бездіяльність може бути предметом судового контролю в порядку ст. 303 КПК України (пункт 1).

З матеріалів скарги вбачається, що ув`язнений ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури.

Відповідно до вимог частини 1 статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Між тим, прямої вказівки щодо підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування зазначені норми закону не містять.

Законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК).

Відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 надано роз`яснення, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Тому, з урахуванням положень частини 6 статті 9 КПК України, таке правило підлягає застосуванню й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема частина 1 статті 306 КПК України).

Отже, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що не суперечить і положенням статті 32 КПК України.

При цьому, з огляду на місцезнаходження органу, бездіяльність посадових осіб якого оскаржується Харківська обласна прокуратура (м. Харків, вул. Б. Хмельницького, буд. 4), скарга територіально не підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова (абз. 3 п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13а від 05.04.2013 року) та повинна бути подана слідчому судді місцевого районного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган, бездіяльність посадової особи якої є предметом оскарження.

Таким чином, вказана скарга ОСОБА_2 підсудна слідчому судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться зазначений орган досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Отже, в силу п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга ОСОБА_2 підлягає поверненню заявнику для звернення до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 303 304, 309, 369 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ув`язненого ОСОБА_2 , як подану в порядку ст. 206 КПК України щодо порушення прав ув`язненого під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Скаргу ОСОБА_2 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невиконання рішення суду та невнесення відповідних відомостей до ЄРДР - повернути заявнику.

Ухвала в частині повернення скарги заявнику може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1