Справа № 159/4265/22 Провадження №11-кп/802/687/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000466 від 30.05.2022 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за №0000466 від 30.05.2022 року у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2022 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 гривень, який надалі послідовно продовжувався ухвалами суду від 25.10.2022 року, 20.12.2022 року,14.02.2023 року, 20.03.2023 року, 18.05.2023 року, 13.07.2023 року.

Відповідно до повідомлення начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» від 24.07.2023 року №СІ-2506/4 обвинувачений ОСОБА_7 21.07.2023 року був звільнений під заставу.

Ухвалою суду від 21.01.2024 року у зв`язку з неявкою в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 та неповідомлення ним причин своєї неявки, щодо останнього було застосовано привід.

Ухвалами суду від 11.03.2024 року, 08.04.2024 року та 07.05.2024 року у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 та невиконання ухвали про привід обвинуваченого, щодо останнього було застосовано повторний привід.

Прокурором 04.06.2024 року подано до суду письмове клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та клопотання про обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року наданий дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 .

До суду 30.09.2024 року надійшло повідомлення начальника Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів 30.09.2024 року місце знаходження ОСОБА_7 було встановлено.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2024 року задоволено клопотання прокурора. Внесену раніше заставу, визначену ОСОБА_7 в розмірі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, вирішено звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів до 27.11.2024 року включно, взявши його під варту в залі суду. Строк дії ухвали суду з 30.09.2024 року до 27.11.2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій вказує на те, що в період з 21.01.2024 року по 19.09.2024 року ні одного разу не був повідомлений про час і дату судового засідання, також на протязі цього часу нових злочинів не вчиняв, хоча прокурор вказує на ті самі ризики, що і раніше.

Також незгідний з тим, що визначили заставу віддати в рахунок державного бюджету. Вказує на те, що він не переховувався ні від суду, ні від правоохоронних органів, оскільки проходив комісію на ВЛК для проходження служби.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000466 від 30.05.2022 року у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2022 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у 20 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 гривень, який надалі послідовно продовжувався ухвалами суду від 25.10.2022 року, 20.12.2022 року,14.02.2023 року, 20.03.2023 року, 18.05.2023 року, 13.07.2023 року.

Відповідно повідомлення начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» від 24.07.2023 року №СІ-2506/4 обвинувачений ОСОБА_7 21.07.2023 року був звільнений під заставу.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2024 року у зв`язку з неявкою в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 та неповідомлення ним причин своєї неявки, щодо останнього було застосовано привід.

Ухвалами Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2024 року, 08.04.2024 року та 07.05.2024 року у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 та невиконання ухвали про привід обвинуваченого, щодо останнього було застосовано повторний привід.

Прокурором 04.06.2024 року подано до суду письмове клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та клопотання про обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2024 року наданий дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2024 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 .

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області 30.09.2024 року надійшло повідомлення начальника Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів 30.09.2024 року місце знаходження ОСОБА_7 було встановлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ухвалі зазначив про наявність підстав для застосування такого запобіжного заходу, зокрема, у зв`язку з неявками ОСОБА_7 в судові засідання.

Так, ризик переховування від суду є очевидним та вже справдився, оскільки до ОСОБА_7 неодноразово ухвалами суду було застосовано примусові приводи, які залишалися без виконання. В подальшому ОСОБА_7 був оголошений у розшук.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на порушення покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, оскільки останній умисно не з`являється до суду для розгляду провадження по суті, відомості про поважність причин його неявки відсутні.

Також обвинуваченим не підтверджено документально факт його проходження комісії ВЛК для проходження служби в ЗСУ, а тому ці доводи апеляційний суд вважає голослівними.

Також суддею вірно взято до уваги те, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб, та усвідомлюючи невідтворність покарання за вчинення інкримінованих злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи особою, у якої судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову, під час іспитового строку, обвинувачується у вчиненні нових умисних злочинів проти власності, що свідчить про схильність останнього до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Згідно положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам.

Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , до якого раніше був обраний запобіжний захід у виді застави, яка звернута в дохід держави через невиконання останнім покладених на нього обов`язків (неявки в судові засідання без поважних причин), на переконання суду апеляційної інстанції, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Ні ОСОБА_7 , ні його захисником в ході розгляду справи як суду першої, так і апеляційної інстанцій не надано жодних медичних документів, які підтверджували б неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне звернення застави в дохід держави, то вони є необгрунтованими з огляду на наступне.

Приймаючи рішення про звернення застави у дохід держави, суддя виходив з положень ч.8 та ч.10 ст.182 КПК України, відповідно до яких у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, суддя прийшов до висновку щодо наявності достатніх підстав для звернення застави, внесеної заставодавцем за обвинуваченого ОСОБА_7 , у дохід держави, оскільки останній допустив системні та свідомі порушення процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим існує нагальна необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Разом з тим в силу положень ст.309 КПК України ухвала слідчого судді в цій частині ревізії в апеляційному порядку не підлягає.

Ураховуючи вище наведене, ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2024 року щодо ОСОБА_7 постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що порушує питання у поданій апеляційній скарзі обвинувачений, колегією суддів не убачається.

Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді