Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/3318/2024 У Х В А Л А
05.09.2024р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Херсонській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ізумрудне Джанкойського району АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
10.08.2024 відповідно до вимог ст.ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Ізумрудне Джанкойського району АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.
Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст.ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
Згідно повідомлення про підозру, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня - серпня 2022 року ОСОБА_6 вирішив реалізувати свої амбіції шляхом добровільного проходження військової служби в « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і приймав участь в «специальной военной операции» будучи співробітником «отдела специальных операций «А» ІНФОРМАЦІЯ_2».
Добровільно зайнявши вказану посаду, ОСОБА_6 з серпня 2022 року до моменту деокупації м. Херсона, а саме до 11.11.2022, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись на території міста Херсон, активно публічно сприяв реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в їх нелегальних ув`язненнях, залишаючи цих осіб протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, примушував йти на негласну співпрацю, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах.
У квітні - серпні місяці 2022 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, будучи залученим особою, відносної якої до суду направлено обвинувальний акт, до реалізації спільного плану на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, встановлення та нав`язування політичного режиму російської федерації та переслідування цивільного населення з проукраїнською позицією, перебуваючи на території окупованої частини Херсонської області, діючи з прямим умислом, вступив на службу до незаконного збройного формування так званої «ІНФОРМАЦІЯ_2» співробітником «отдела специальных операций «А» ІНФОРМАЦІЯ_2».
При цьому, ОСОБА_6 вступаючи до незаконного збройного формування так званої «ІНФОРМАЦІЯ_2», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.
Так, у період з квітня по серпень 2022 року (більш точну дату та час не встановлено) громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достовірно обізнаним про те, що міжросійською федерацією та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, добровільно вступив на службу до незаконного збройного формування «ІНФОРМАЦІЯ_2» на посаду співробітника «отдела специальных операций «А» ІНФОРМАЦІЯ_2», де у складі з іншими особами з метою зміни меж території та державного кордону України, реалізуючи спільний план на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, відокремлення Херсонської області від України та приєднання її територій до російської федерації, порушуючи ст. ст. 27, 147 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І, відшукували та затримували громадян України, у тому числі проукраїнських активістів, противників окупаційної влади, інших цивільних осіб, яких намагались видавати за військових або диверсантів, проводили позасудові репресії над ними, катували, окремих з них примушували надавати неправдиві покази про себе чи членів сім`ї щодо участі у диверсійно-розвідувальних групах, допомозі Збройним силам України.
ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.
Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_6 у період з серпня по вересень 2022 року за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф вчиняв дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням у місті Херсон, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) страждань незаконно утримуваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Так, 24.08.2022 приблизно о 07.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 спільно та за попередньою змовою з щонайменше дев`ятьма невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф, будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою проведення обшуку прибули до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, помітивши потерпілого ОСОБА_7 , який відчиняв хвіртку, ОСОБА_6 наніс останньому один удар прикладом автоматичної зброї в обличчя, від чого той впав на землю.
Після цього, з метою отримання інформації про місця зберігання комп`ютерної техніки та флеш носіїв ОСОБА_6 застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство шляхом побиття ногами по тулубу, а саме наніс останньому щонайменше чотири удари ногами в область грудної клітини та нирок, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (насильство) Конвенції. Надалі ОСОБА_6 зав`язав очі, руки та ноги потерпілого клейкою стрічкою та, погрожуючи його життю і здоров`ю, змушував останнього співати гімн росії.
Після закінчення обшуку будинку та прилеглої території, ОСОБА_6 за попередньою змовою з щонайменше дев`ятьма невстановленими військовими рф, порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції затримали ОСОБА_7 , який участі у бойових діях не брав, тобто був цивільною особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, котра не бере активної участі у бойових діях та опинилася в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).
Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер підвального приміщення захопленої будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , де він утримувався в нелюдяних умовах приблизно до 28.09.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.
Одразу після ув`язнення ОСОБА_7 , а саме 24.08.2022 в денний час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 за попередньою змовою з шістьма невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи в одному з кабінетів захопленого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , проводили допит потерпілого з метою отримання інформації про осіб, які перебувають у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України. У той момент, коли ОСОБА_7 не відповідав на поставлені запитання, ОСОБА_6 спільно та за попередньою змовою з вказаними військовими рф застосовували до потерпілого фізичне насильство та катування, а саме кожен з них наносив удари кулаками, ногами та гумовою палицею в грудну клітину, по кінцівках та спині (точна кількість ударів не встановлена), чим порушили вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства), статті 147 (катування) Конвенції Додаткового протоколу І.
Після завершення допиту та катування невстановлені військові рф повернули ОСОБА_7 до камери підвального приміщення.
04.09.2022 вранці (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) потерпілий ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_6 та двох невстановлених військових рф був змушений записати відеозвернення для російських засобів масової інформації і визнати свою провину у діях, які він не вчиняв. У той момент, коли потерпілому не вдавалось записати звернення, яке б влаштовувало ОСОБА_6 , останній застосовував до потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення декількох ударів ногами по ниркам та тулубу, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства) Конвенції.
У подальшому, в один із днів незаконного утримання ОСОБА_7 , приблизно 9 чи 10 вересня 2022 року (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з чотирма невстановленими в ході досудового розслідування військовими рф, знаходячись в одному з підвальних приміщень захопленої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ,з метою отримання інформації про осіб, котрі перебувають у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України, вчинив акт сексуального характеру стосовно ОСОБА_7 , який відноситься до інших видів сексуального насильства.
Так, діючи з єдиним умислом та переслідуючи спільну мету, один з невстановлених військових рф, у присутності ОСОБА_6 (який в цей момент знаходився поруч з потерпілим), використовуючи заздалегідь підготовлений спеціальний пристрій, здійснив катування електрострумом, яке полягало в нанесенні фізичної шкоди за допомогою передачі електричного струму через дроти до частин тіла потерпілого, а саме: мочок вух, пальців рук та статевого органу ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив фізичний біль і моральні страждання, а також порушив його сексуальну свободу та автономію, тобто порушив вимоги статті 32 та 147 Конвенції (катування) та статтю 75(2)(a)(ii) (катування) та 75(2)(b) (посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі) Додаткового протоколу І.
Крім того, приблизно 14 чи 15 вересня 2022 року, у денний час доби (точна дата та час у ході досудового розслідування не встановлені), ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб (не менше чотирьох невстановлених військових рф), продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в одному з підвальних приміщень захопленої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , проводив черговий допит потерпілого ОСОБА_7 , під час якого застосовував стосовно потерпілого фізичне насильство, що полягало у спільному нанесенні щонайменше десяти ударів руками та ногами по тулубу. Після цього, один з невстановлених військових рф, у присутності ОСОБА_6 та чотирьох інших осіб, діючи з єдиним умислом та переслідуючи спільну мету, використовуючи заздалегідь підготовлений спеціальний пристрій, здійснив катування електрострумом, яке полягало в нанесенні фізичної шкоди за допомогою передачі електричного струму через дроти до частин тіла потерпілого, а саме: мочок вух, пальців рук та статевого органу ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив фізичний біль і моральні страждання, а також порушив його сексуальну свободу та автономію, тобто порушив вимоги статті 32 та 147 Конвенції (катування) та статтю 75(2)(a)(ii) (катування) та 75(2)(b) (посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі) Додаткового протоколу І.
Після застосування фізичного насильства медична допомога ОСОБА_7 не надавалась, що є порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.
У період ув`язнення, ОСОБА_7 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини. Потерпілому надавали їжу та воду в обмеженій кількості не більше одного разу на день, або один раз на декілька днів, що викликало страждання від голоду. Також не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у відвідуванні вбиральні. Він піддавався вербальним погрозам позбавлення життя або заподіяння тілесних ушкоджень, вимушено слухав страждання інших ув`язнених, які знаходились в сусідніх камерах. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).
В результаті застосування фізичного насильства до ОСОБА_7 та жорстокого поводження з ним, ОСОБА_9 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рубців ділянок променево - зап`ястних суглобів та лівої лопатки, які являються наслідком заживлення ран, та переломи коронок 26, 35, 36, 46 зубів на рівні шийок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень за ознакою короткочасного розладу здоров`я.
28 вересня 2022 року (більш точний час не встановлено) потерпілого переміщено з вищевказаного місця нелегального утримання без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення до іншого місця несвободи - нежитлової будови (сараю), розташованого на території с. Приозерне Херсонської області, де інші невстановлені військові рф утримували його ще понад місяць.
Крім того, 04.09.2022 приблизно о 18.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 спільно та за попередньою змовою з щонайменше десятьма невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф, озброєні вогнепальною автоматичною зброєю, прибули до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 з метою проведення обшуку та затримання потерпілого ОСОБА_8 . Один з невстановлених військових рф, перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, помітив потерпілого та наніс йому один удар прикладом автоматичної зброї в обличчя, від чого останній впав на землю та на декілька хвилин втратив свідомість.
Після цього, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , який лежав на землі та задав йому питання про відомі місця зберігання у місті Херсон прапорів України. Не отримавши бажаної відповіді ОСОБА_6 застосовував до потерпілого фізичне насильство шляхом побиття ногами по тулубу, а саме наніс щонайменше чотири удари ногами в область грудної клітини та нирок,чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (насильство) Конвенції. Надалі ОСОБА_6 зав`язав очі та руки потерпілого клейкою стрічкою, змусивши останнього залишатись у лежачому положенні на землі.
По закінченню обшуку будинку та прилеглої території, ОСОБА_6 за попередньою змовою з вказаними невстановленими військовими рф, порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, затримали ОСОБА_8 , який участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).
Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер підвального приміщення захопленої будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , де він утримувався в нелюдяних умовах приблизно до 20.10.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.
04.09.2022 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_6 , знаходячись в одному з кабінетів на першому поверсі зазначеної будівлі провів допит ОСОБА_8 з метою отримання інформації про осіб, які розмістили прапор України на одній з будівель у м. Херсон. Не отримавши бажані відповіді на поставлені запитання ОСОБА_6 застосував до потерпілого фізичне насильство, яке полягало у нанесенні не менше трьох ударів ногами в грудну клітину та по ниркам, чим порушив вимоги пункту 1 статті 27 (заборона насильства) Конвенції.
У період ув`язнення, ОСОБА_8 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини. Декілька разів за допомогою стяжок потерпілого на тривалий період часу приковували однією рукою до труби, у зв`язку з чим він був змушений знаходитись у сидячому положенні, позбавлений можливості вільно рухатись, справляти природні потреби та спати. Потерпілому надавали їжу та воду в обмеженій кількості не більше одного разу на день, або один раз на декілька днів, що викликало страждання від голоду. Також не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у відвідуванні вбиральні.
Він піддавався вербальним погрозам позбавлення життя аб озаподіяння тілесних ушкоджень, вимушено слухав страждання інших ув`язнених, які знаходились в сусідніх камерах. Тобто потерпілий перебував в умовах, якіз агрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдянеповодження).
В результаті застосування фізичного насильства до ОСОБА_8 та жорстокого поводження з ним, ОСОБА_9 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді тріщини коронок 11,12,41 зубів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень за ознакою короткочасного розладу здоров`я.
Отже, співробітник «отдела специальных операций «А» ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) страждань нелегально ув`язненому ОСОБА_7 та нелюдському поводженні, яке виразилось в заподіянні фізичного болю незаконно утримуваному ОСОБА_8 ; утриманні потерпілих в камерах непристосованих до перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяних умовах) з метою примусити останніх надати інформацію, яка їх цікавила; а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільних осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрі перебувають під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 27 (заборона насильства), 32 (катування), 147 (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження) Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І (катування та посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі).
Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що 10.08.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 162 ( 7822 ) від 10.08.2024 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 15.08.2024, 16.08.2024, 17.08.2024 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. Для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Тим часом, 10.08.2024 о 14.40 год. вказане повідомлення направлено на встановлену електронну поштову скриньку, яку використовує ОСОБА_6 , що фактично підтверджує належне повідомлення підозрюваного про притягнення до кримінальної відповідальності та необхідність з`явитись до слідчого, що зафіксовано шляхом проведення огляду акаунту служби електронної пошти «Gmail» (протокол огляду від 10.08.2024).
Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території АР Крим.
Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на тимчасово окупованій території України та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик. На підтвердження цього, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 складений рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ ІНФОРМАЦІЯ_11 за фактичним місцем розташування.
Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 проживає та перебуває на території АР Крим та періодично виїжджає на територію Херсонської та Запорізької областей, що є тимчасово окупованими територіями України.
При перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 13.08.2024 вищевказаний підозрюваний державний кордон України не перетинав.
У зв`язку із викладеним, 19.08.2024 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВКР ІНФОРМАЦІЯ_11.
20.08.2024, в рамках кримінального провадження, підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено працівникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Херсонській області.
Поряд із цим наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність у якій підозрюється.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.
На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи оголошена особа в міжнародний розшук (або перебуває на тимчасово окупованій території України).
Таким чином, слідчий суддя досліджує ці обставини в світлі конкретних обставин цієї справи.
Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 10.08.2024 відповідно до вимог ст.ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Ізумрудне Джанкойського району АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.
Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст.ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
10.08.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 162 ( 7822 ) від 10.08.2024 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України на 15.08.2024, 16.08.2024, 17.08.2024 в період часу з 09 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. Для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.
Тим часом, 10.08.2024 о 14.40 год. вказане повідомлення направлено на встановлену електронну поштову скриньку, яку використовує ОСОБА_6 , що фактично підтверджує належне повідомлення підозрюваного про притягнення до кримінальної відповідальності та необхідність з`явитись до слідчого, що зафіксовано шляхом проведення огляду акаунту служби електронної пошти «Gmail» (протокол огляду від 10.08.2024).
Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території АР Крим.
Згідно з наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на тимчасово окупованій території України та не з`являється на виклик слідчого без поважних причин, за умови його належного повідомлення про такий виклик. На підтвердження цього, слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 складений рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ ІНФОРМАЦІЯ_11 за фактичним місцем розташування.
Крім цього, згідно з відповіддю на доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_6 проживає та перебуває на території АР Крим та періодично виїжджає на територію Херсонської та Запорізької областей, що є тимчасово окупованими територіями України.
При перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 13.08.2024 вищевказаний підозрюваний державний кордон України не перетинав.
У зв`язку із викладеним, 19.08.2024 в рамках кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВКР ІНФОРМАЦІЯ_11.
20.08.2024, в рамках кримінального провадження, підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено працівникам сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Херсонській області.
Щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, з яких злочини за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 438 КК України є особливо тяжкими санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, характеру вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із переходом на бік ворога шляхом добровільного вступу на службу до незаконного збройного формування, створеного російською федерацією на тимчасово окупованій території Херсонської області, активним публічним сприянням реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в їх нелегальних ув`язненнях, залишаючи цих осіб протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, примушував йти на негласну співпрацю, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах; зважаючи на те, що підозрюваний перебуває на території держави-агресора або на тимчасово окупованій території України, де продовжує займатись злочинною діяльністю; фактично вже вживає заходів, направлених на ухилення від явки до слідчого, прокурора та суду, у зв`язку з чим оголошений у розшук; зважаючи на те, що останньому відомі свідки його протиправних дій та інші фігуранти злочинної діяльності, за такого слід погодитись із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які в умовах оголошеного воєнного стану в Україні є більш ніж вагомим.
Таким чином запобігти вказаним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Керуючись ст. 183, 196 КПК України, -
Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця кримінального провадження, розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1