Справа № 539/682/20
Провадження № 1-в/539/181/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області подання Лубенського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про звільнення засудженої:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, освіта неповна середня, не одруженої, не працюючої, уроженки села Мильці Полтавського району Полтавської області, адреса проживання: АДРЕСА_1 , засудженої:
12 грудня 2016 року вироком Октябрського районного суду міста Полтави за частиною другою статті 307, частиною третьою статті 307, частиною другою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК України) із застосуванням статей 69,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією 1/2 частини майна, що є у її власності;
15 травня 2020 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/682/20 за частиною першою статті 185 та частиною другою статті 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільненої від призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки, з урахуванням ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року справі № 539/682/20, якою знижено покарання за частиною першою статті 185 КК України до чотирьох років обмеження волі,
від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння, -
УСТАНОВИВ:
З 26 червня 2020 року на обліку Лубенського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області (далі Центр пробації) перебуває засуджена, звільнена від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ).
Відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі № 539/682/20 засуджена ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені частиною першою статті 185 та частиною другою статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вартість матеріальної шкоди згідно з вироком суду становить: за частиною першою статті 185 КК України 5 000,00 грн.; за частиною другою статті 185 КК України 1 400,00 грн.
09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон). Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого статею 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.
До набрання чинності вказаним Законом кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.
Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV ПК України для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2020 році - 01 січня до 30 червня 2020 року 2 102,00 грн, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.
За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному кодексі України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному кодексі України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.
Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.
Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886- IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадку, передбаченому частиною другою статті 74 КК України.
Центр пробації, з урахуванням поданих уточнень від 21 листопада 2024 року, просить суд вирішити питання щодо виключення епізоду № 2 від 29 січня 2020 року за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі №539/682/20 стосовно засудженої ОСОБА_5 за частиною другою статті 185 КК України, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння та приведення вироку суду у відповідність до закону.
Представник Центру пробації в судове засідання з`явився, подання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні подання також підтримав.
Суд, вислухавши прокурора, представника Центру пробації, та дослідивши матеріали справи, встановив таке.
В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене частиною другою статті 74 КК України.
Згідно з частиною першою статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (частина перша статті 74 КК України).
Відповідно до положень частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи, вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі № 539/682/20 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 185 та частиною другою статті 185 КК України та призначено їй покарання: за частиною першою статті 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за частиною другою статті 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Згідно з частиною першою статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Вказаний вище вирок набрав законної сили 15 червня 2020 року.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року у справі № 539/682/20 вказаний вище вирок від 15 травня 2020 року приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІ, знизивши призначене ОСОБА_5 покарання за частиною першою статті 185 КК України до чотирьох років обмеження волі.
Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року у справі № 539/1030/20, серед іншого, на підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі № 539/682/20 у виді трьох років позбавлення волі, і остаточно визначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у вигляді 7 (семи ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказаний вище вирок Пирятинського районного суду Полтавської області не набрав законної сили, що підтверджується листом Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2024 року №539/1030/20-ЕП-2139/2024, що долучений до матеріалів справи за клопотанням представника Центру пробації.

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17,00 грн, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV ПК України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV ПК України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі № 539/682/20 ОСОБА_5 05 січня 2020 року вчинила таємне викрадення чужого майна грошових коштів у сумі 5 000,00 грн., в результаті чого її дії кваліфіковані за частиною першою статті 185 КК України, що становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2020 рік 2102,00 грн). Крім того, ОСОБА_5 29 січня 2020 року вчинила таємне викрадення чужого майна мобільного телефону на суму 1 400,00 грн в результаті чого її дії кваліфіковані за частиною другою статті 185 КК України, що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2020 рік 2102,00 грн.).

Таким чином, на засуджену ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону (набрав чинності 09 серпня 2024 року), яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, в частині кваліфікації вчиненого нею діяння 29 січня 2020 рку за частиною другою статті 185 КК України.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено, серед іншого, за частиною другою статті 185 КК України - за діяння, караність яких законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та його слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 537-539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Лубенського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі № 539/682/20 покарання за частиною другою статті 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У зв`язку цим ОСОБА_5 вважати засудженою вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року у справі № 539/682/20, з урахуванням ухвали суду від 15 жовтня 2020 року у цій же справі, до покарання за частиною першою статті 185 КК України у виді чотирьох років обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги впродовж семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області ОСОБА_1