ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2354/21

Провадження № 11-кп/4820/202/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30.11.2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Самчинці Старокостянтинівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, обирався депутатом Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області VII скликання, повноваження припинено 08.10.2020р., зареєстроване місце проживання та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено наступне.

19 червня 2020 року біля 9 год. ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці дерев`яну палку, яку підібрав на території земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0001, що розташована в межах АДРЕСА_1 , де в цей час ОСОБА_8 здійснював господарські роботи, підійшовши до останнього зі спини та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари вказаною дерев`яною палицею в область правого передпліччя ОСОБА_8 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді пошкодження сухожилків м`язів ротаторів (парціальний розрив надостьового, підостьового, підлопаткового та довгої головки біцепса 1-2ст), пошкодження суглобової губи (SLAP), бурсит, субакромільний імпіджмент, з точками прикладання - крововиливи по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, садно по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи №58 від 30.07.2021р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник прохає скасувати вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2023 року та прийняти нове рішення, визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 19 червня 2020 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що з 02.09.2020 року в Старокостянтинівському районному суді Хмельницької області в провадженні знаходилась справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до 06.05.2021 року.

06 травня 2021 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області повернув прокурору Хмельницької окружної прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР під № 0000246 від 19.06.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, з підстав невідповідності вимогам КПК України, а саме щодо порядку повідомлення про підозру депутату місцевої ради, відповідно до положень п.1) ч. 1 ст. 481 КПК України.

На думку апелянта, станом на 25 червня 2021 року строки досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні завершилися.

Захисник звертає увагу, що постановою від 12 липня 2021 року, керівник Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_9 продовжив строк досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під № 000246 від 19.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст.122 КК України, у термін до 17 серпня 2021 року.

Вважає, що слідчі (розшукові) дії, вчинені після 12 липня 2021 року, вчинені з грубим порушенням вимог ч. З ст. 219 КПК України, оскільки чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає поновлення строків досудового розслідування, а також їх продовження після спливу строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України - неможливо поновити, продовжити те, що закінчилося.

Зазначає, що згідно з вимогами ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду, у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 КПК України, будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії проведені з порушенням цього правили, є недійсними, а внаслідок них докази недопустими, з часу продовження строків досудового розслідування, а саме з 12 липня 2021 року.

Крім того, зазначає, що 10 серпня 2021 року ОСОБА_6 другий раз вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, в тому ж кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000246 від 19 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

16 серпня 2021 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області розглянув скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на повідомлення про підозру за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України від 10 серпня 2021 року ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000246, відомості про яке внесено до ЄРДР 19 червня 2020 року та відмовив в її задоволенні.

06 вересня 2021 року Хмельницький апеляційний суд частково задовольнив скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду хмельницької області від 27 серпня 2021 року, скасувавши ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області та закрив провадження у справі щодо оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 10 серпня 2021 року.

На думку апелянта, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок 30 листопада 2023 року не надав належної оцінки тим фактам, що жодний із свідків кримінального провадження не бачив, що саме ОСОБА_6 здійснив побиття потерпілого ОСОБА_8 , не надав належної оцінки тому, що обвинувачення здійснюється тільки на показаннях самого потерпілого ОСОБА_8 , які повністю суперечать показанням обвинуваченого та помилково визначив, що Хмельницька окружна прокуратура звернулася до суду щодо обвинувачення ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування з часу внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (дванадцяти місяці), або винесення постанови про початок досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Потерпілий та представник потерпілого в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, при ухваленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 не дотримався наведених положень процесуального закону.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що після повернення обвинувального акта прокурору за ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року (т. 2 а.с. 127), сторона обвинувачення постановою від 12 липня 2021 року (т. 2 а.с. 140-142) продовжувала строк досудового розслідування і проводила досудове розслідування.

Зокрема, після повернення обвинувального акту орган досудового розслідування провів слідчі дії, за результатами яких склав протоколи допиту свідків (т.2 а.с. 67-84), було призначено додаткові експертизи і отримано висновки судово-медичних експертиз від 30 липня 2021 року № 57 та № 58. ( т. 2 а.с. 46-47, 49-50).

В результаті отриманих доказів обвинуваченням було складено новий обвинувальний акт, затверджений прокурором 13 серпня 2021року (т. 1 а.с. 4-10), за яким були встановлені по суті нові фактичні обставини кримінального правопорушення.

Обвинуваченням визначено правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, що виразились в спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків.

Наведені докази були покладені місцевим судом на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, за обставин, викладених в обвинувальному акті від 13 серпня 2021 року та стали підставою для ухвалення обвинувального вироку Старокостянтинівським районним судом 30 листопада 2023 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та виходить з того, що ст. 219 КПК України чітко визначені строки досудового розслідування, які обчислюються з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом або до дня ухвалення рішення про закриття провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 1 ст. 291 та ст. 293 КПК (складення обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту та направлення до суду), є формою завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, визначені у статті 291 КПК. Відповідно до вимог ст. 314 КПК України суд першої інстанції має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно положень ст.337 КПК України розгляд справи в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.481 КПК України письмове повідомлення про підозру адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

У цій справі після повернення обвинувального акта, прокурор постановою від 12 липня 2021 року продовжив строк досудового розслідування, тим самим фактично відновив досудове розслідування у кримінальному провадженні, в ході якого органом досудового розслідування було зібрано низку нових доказів. Проте відновлення уже завершеного досудового розслідування або повернення провадження для додаткового розслідування діючим КПК України 2012 року не передбачено.

У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК, повноваження прокурора обмежені лише усуненням формальних недоліків цього обвинувального акта, а не формулюванням нового обвинувачення. Така позиція колегії суддів узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувисловленим в постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 753/25892/21 (провадження № 51-3076 кмо 23).

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

З висновку судово-медичної експертизи №127 від 01 липня 2020 року вбачається, що у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки без зміщення уламків, субтотального розриву короткої головки двоголового м`яза правого плеча, крововиливів та садна правого плече, які могли виникнути як від одноразової, так і дворазової дії ударів тупого твердого предмету, яким могла бути дерев`яна палка в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин, вказаних у постанові та на які вказує обстежуваний, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривали розлад здоров`я (т. 2 а.с. 44).

Виходячи з висновків додаткової судово-медичної експертизи №57 від 30 липня 2021року у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді пошкодження сухожилків м`язів ротаторів (парціальний розрив надостьового, підостьового, підлопаткового та довгої головки біцепса 1-2ст), пошкодження суглобової губи (SLAP), бурсит, субакромільний імпіджмент, з точками прикладання - крововиливи по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, садно по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, які могли виникнути від, як мінімум двох дій ударів тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути дерев`яна палиця, або предмет зі схожими властивостями, могли виникнути в строк та за обставин, вказаних в постанові, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (т. 2 а.с. 46-47) та №58 від 30 липня 2021року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді пошкодження сухожилків м`язів ротаторів (парціальний розрив надостьового, підостьового, підлопаткового та довгої головки біцепса 1-2ст), пошкодження суглобової губи (SLAP), бурсит, субакромільний імпіджмент, з точками прикладання - крововиливи по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, садно по передньо-внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, які могли виникнути від, як мінімум двох дій ударів тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути дерев`яна палиця, або предмет зі схожими властивостями, могли виникнути в строк та за обставин, вказаних в постанові, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Діагноз «Закритий перелом правої плечової кістки без зміщення уламків» візуально-рентгенологічно не підтверджений, тому при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймався. Локалізація та характер вищевказаних тілесних ушкоджень відповідає механізму на який ОСОБА_8 вказав під час відтворення обстановки та обставин події (слідчого експерименті) від 13.07.2020р. « ОСОБА_6 наніс йому два удари дерев`яною палицею в ділянку правого плеча, у той час коли останній стояв позаду нього» (т. 2 а.с. 49-50).

В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу на те, що повернення обвинувального акта не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу.

Повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом.

Тобто, у цьому кримінальному провадженні суду першої інстанції необхідно було перевірити докази, отримані стороною обвинувачення під час первинного звернення прокурора до суду з обвинувальним актом, а якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії та/або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду, то отриманим у кримінальному провадженні за результатами здійснення таких дій доказам необхідно було дати відповідну юридичну оцінку.

Натомість суд першої інстанції зосередив свою увагу лише на тих процесуальних рішеннях та слідчих (розшукових) діях, які приймалися та вчинялися після повернення первісного обвинувального акта прокурору.

Наведене призвело до постановлення судом незаконного судового рішення, яке підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене у цій ухвалі та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30.11.2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді