У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10234/24

№ 1-в/183/369/24

09 жовтня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області подання начальника відділу № 20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувальної вироку стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан Російської Федерації, громадянина України, засудженого 17 жовтня 2012 року Єнакієвським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника відділу № 20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що 09.03.2013 р. з Єнакіївського міського суду Донецької області на виконання надійшли розпорядження та вирок від 17.10.2012 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України Єнакіївський міський суд Донецької області зобов`язав засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

24.02.2022 з початком повномасштабного вторгнення російською федерацією на територію України, м, Сєвєродонецьк Луганської області було тимчасово окуповано. Всі паперові особові справи засуджених були втрачені, в тому числі особова справа ОСОБА_4 .

Після отримання доступу до особових справ засуджених, що перебувають на обліку відділу № 20, в Єдиному реєстрі засуджених та осіб, узятих під варту, було встановлено, що особова справа ОСОБА_4 в електронному вигляді також відсутня.

Відділом № 20 були вжиті всі можливі заходи для відновлення особової справи, та після проведення яких, було встановлено, що під час іспитового строку ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 260 КК України, провадження перебувало на розгляді в Сєвєродонецькому міському суді Луганської області.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_4 оголошено у розшук. Розшукова справа від 27.08.2014.

Станом на 24.09.2024 ОСОБА_4 продовжує перебувати на обліку відділу, іспитовий строк закінчився 17.10.2015.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України строк давності виконання покарання у виді позбавлення волі для засудженого ОСОБА_4 сплив ще 01.11.2017, узв`язку з чим представник органу з питань пробації звернувся до суду.

Начальник відділу № 20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд подання у її відсутність, одночасно зазначивши, що подання підтримує та просить його задовольнити.

В судове засідання прокурор ОСОБА_5 не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд подання у її відсутність, одночасно зазначивши, що просить вирішити питання, порушенні в поданні органу пробації, на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду подання.

Таким чином, неявка в судове засідання представника органу пробації, прокурора та засудженого за вищевказаних обставин у відповідності до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши подання та характеризуючи матеріали, дійшов такого висновку.

Відповідно до Розпорядження Верховного суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Сєвєродонецького міського суду Луганської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 17.10.2012 ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Вирок набрав законної сили у встановленому законом порядку 01.11.2012.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України особа, у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування узгоджується з ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на цей час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Єнакіївського міського суду Донецької області від 17.10.2012, факт ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. ч. 1 ст. 80 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що подання відділу № 20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Єнакіївського міського суду Донецької області від 17.10.2012 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника відділу № 20 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувальної вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1