Справа № 629/5551/24
провадження № 1-кс/632/162/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р. м. Златопіль

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , в режимі дистанційного судового засідання розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 05 вересня 2024 року про відмову у задоволенні заяви від 03 вересня 2024 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 000061 від 16 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2024 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, згідно із ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року, надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектора дізнання Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області) ОСОБА_4 від 05 вересня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання від 03 вересня 2024 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 000061 від 16 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, зокрема, щодо визнання останнього потерпілим.

У своїй скарзі ОСОБА_3 просить:

- скаргу заявника ОСОБА_3 від 13 вересня 2024 року по кримінальному провадженню № 000061 від 16.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, та потерпілого ОСОБА_3 по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000250 від 19.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень ст.356, за ч. 1 ст. 367; ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 190 КК України, - задовольнити;

- скасувати постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 05.09. 2024 року про відмову у визнанні потерпілим за заявою ОСОБА_3 від 03 вересня 2024 року;

- зобов`язати дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 03 вересня 2024 року з врахуванням усіх обставин по кримінальному провадженню: № 000061 від 16.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, та по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000250 від 19.08.2023, за ст.356, за ч.1 ст.367; ч.1 ст.364, ч.2 ст.190 КК України, яке знаходиться у провадженні ст.слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , і по яким процесуальним керівником є прокурор Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , з урахуванням процесуального рішення слідчого судді.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 03.09.2024 року ним в канцелярію Лозівського РВП ГУНП в Харківській області була подана заява про залучення його до кримінального провадження № 000061 від 16.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, у якості потерпілого та додані докази і вказано з яких підстав про що було поставлено печатку для пакетів.

07 вересня 2024 року ним отримано конверт з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, в якому знаходилась постанова за підписом дізнавача СД лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 05.09.2024 року про відмову у визнанні його потерпілим.

З мотивувальної та резолютивних частин постанови вбачається, що йому відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні у зв`язку із тим, що «об`єктом злочину за ч. 1 ст. 172 КК України є «трудові права людини, які включають право на працю, право на гарантовану заробітну плату, право на відпочинок, а потерпілим від цього злочину у формі незаконного звільнення працівника з роботи закон визнає працівника».

В той час як відповідно до ч. 1ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому він у своїй заяві від 03.09.2024 року про залучення у якості потерпілого по кримінальному правопорушенню № 000061 від 16.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, конкретно вказав з яких підстав, він просить залучити його у якості потерпілого та додав відповідні докази.

Дізнавач у своїй постанові від 05.09.2024 року формально зазначила, що підстав для задоволення заяви не має, та відмовила у заяві, при цьому не врахувала наступне.

Згідно витягу з ЄРДР від 16.08.2024 року за ч.1 ст.172 КК України вбачається, що до Лозівської окружної прокуратури Харківській області надійшла ухвала Первомайського міськрайонного суду Харківської області щодо вчинення дій зобов`язального характеру, а саме: внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 щодо грубого порушення головою ОСББ «4-38» законодавства про працю.

Крім цього, по об`єднаному кримінальному провадженню: № 0000250 від 19.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч.1 ст.367, ч.1 ст.367, ч.1 ст.364, ч.2 ст.190 КК України, він визнаний та залучений до них у якості потерплого, а саме: дізнавачем ОСОБА_8 від 23.10.2023, процесуальним керівником прокуратури ОСОБА_9 від 26.10.2023 та ст. слідчим ОСОБА_10 від 01.11.2023, та вказано з яких підстав.

Конституцією України визначено:

стаття 3. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

стаття 21. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Конституційний Суд України дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес»: це - прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного права і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам".

При цьому йому потерпілому та співвласнику ОСББ «4-38» АДРЕСА_1 незаконними та протиправними діями голови правління СББ «4-38» - ОСОБА_11 продовжуються завдаватися значна моральна шкода, так як вона неналежним чином виконує свої прямі обов`язки по керівництву ОСББ «4-38», та йому особисто постійно приходиться нести душевну та моральну травму, своїми діями та бездіяльністю вона принижує його честь та гідність як судді у відставці, так і голови ревізійної комісії ОСББ «4-38», тим паче своїм рішенням вона 01 травня 2024 року протиправно позбавила його посади голови ревізійної комісії, при цьому не проводила загальні збори та не викликала його на правління для з`ясування всіх питань, які наступили за даними фактами.

Поняття матеріальної та моральної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Якщо ж самоправні дії є способом вчинення іншого, більш тяжкого злочину, наприклад, примушування боржника до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань (ст. 355 КК), то дії винного слід кваліфікувати лише за статтею, яка передбачає відповідальність за конкретні самоправні дії, додаткова кваліфікація за ст. 356 КК не потрібна, оскільки в такому разі є конкуренція між загальною (ст. 356 КК).

Злочин вважається закінченим з моменту настання наслідків - значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника.

Значною шкодою вважається заподіяння збитків на суму від 113 500 до 283 750 грн.

ОСОБА_3 , як членом ОСББ «4-38» АДРЕСА_1 та головою ревізійної комісії, встановлено, що голова правління ОСОБА_12 на протязі тривалого часу не проводить збори мешканців ОСББ, не виконує належним чином свої обов`язки, не бажає взагалі виконувати рішення загальних зборів та уставу, тим паче не реагує на вимоги співвласників будинку, не надає жодних документів, що стосуються фінансової діяльності ОСББ, та, починаючи з 01.01.2021, своєю бездіяльністю спричинила значну майнову шкоду, яка виразилася в тому, що заборгованість співвласників по сплаті внесків станом на 31.12.2022 складає 187 668, 80 грн., і борги продовжують збільшуватися, а вона не бажає на цю тему спілкуватися з мешканцями будинку та ним як головою ревізійної комісії, що приводить до її неправомірних дій, які оспорюються мешканцями будинку АДРЕСА_2 та ним, як головою ревізійної комісії.

На даний час проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 000061 від 16.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України.

Внаслідок вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_3 , як співвласнику ОСББ «4-38» АДРЕСА_1 , з боку голови правління ОСОБА_12 завдається не тільки майнова шкода, про яку вказано вище, однак і моральна шкода, яку на даний час він оцінює в 200 000 гривень, так як йому постійно приходиться переживати, тратити своє здоров`я на присікання її протиправних дій, а він хворіє на гіпертонічну хворобу серця, переніс операцію у 2020 році, продовжує лікуватися, однак голова правління ОСОБА_12 взагалі безчинствує, та порушує його звичайний образ життя. Члени ОСББ постійно звертаються до нього зі своїми скаргами і йому приходиться їх захищати та звертатися з заявами та скаргами до правоохоронних та судових органах, також вона порушує і вимоги статуту ОСББ «4-38» м. Лозова, що треба просікати згідно Закону.

Крім того, як слідує з постанови дізнавача ОСОБА_13 про відмову у визнанні потерпілим від 05.09.2024, дізнавачем прямо, без проведення всіх та необхідних слідчих дій, та без з`ясування обставин, що стали для нього приводом звернення з заявою про скоєння відносно нього не тільки, як співвласника ОСББ, та інших членів ОСББ, даного кримінального правопорушення, що бездіяльність дізнавача щодо непроведення належним чином розслідування є наданням переваги голові правління ОСББ «4-38» ОСОБА_12 , яка відносно нього та інших продовжує скоювати протиправні дії, своїми діями принижує його як громадянина України, голову ревізійної комісії, пенсіонера, суддю у відставці, що у відповідності до вимог ст.ст. 55 - 56 КПК України, відповідно до вимог не тільки ст.ст.303-308 КПК України, та ст.36 КПК України, надає йому право на звернення до процесуального керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_14 , щодо спричинення йому моральної та матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_3 неодноразово та в період військового часу змушений ініціювати судові слухання, які забирають в нього велику кількість часу, завдають шкоди здоров`ю, порушують життєві ритми і зв`язки, для відновлення яких йому необхідні додатковий час і зусилля, і, тим самим, йому заподіюється відповідачами моральна шкода.

Як видно з вищевикладеного, дізнавач ОСОБА_13 формально та, як вважає заявник, умисно не виконує вимоги чинного законодавства України, її первинна бездіяльність свідчить про невиконання нею завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК), навмисного непроведення необхідних законних дій в рамках кримінального провадження (ст. 9 КПК) та надання переваги з самого початку голові правління ОСББ «4-38» - ОСОБА_12 , яка на його особисту думку скоїла й інші правопорушення, не тільки відносно нього, а й інших співвласників ОССБ.

Так як з вини ОСОБА_12 . ОСОБА_3 змушений звинувачувати її в прийнятті незаконних рішень і неправомірній бездіяльності по керівництву ОСББ «4-38» починаючи з 2018 року по теперішній час; отримувати глибокі моральні страждання від протиправних дій ОСОБА_12 ; з її вини ОСОБА_3 позбавлений відчуття правової стабільності, верховенства права; нею порушене його психологічне благополуччя; він змушений витрачати свій особистий час і звертатися за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, умисно, грубо, цинічно і нахабно порушених нею, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, неможливості продовжувати активне особисте і суспільне життя, і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя - прийняттям незаконних рішень і допущеної протиправної бездіяльності голови правління, незаконно позбавила його конституційного права на належне контролювання та керування ОСББ; з вини ОСОБА_12 . ОСОБА_3 переносить глибокі моральні страждання, так як, ОСОБА_12 прикриваючись воєнним станом, корона вірусом, та юридичною необізнаність членів правління ОСББ, занурилися у кругову поруку за їх спинами, та сама приймає незаконні рішення, допускає правову бездіяльністю та незаконно позбавила ОСОБА_3 Конституційного права на доступ до нагляду за роботою ОСББ « 4-38».

Фактично ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду та шкоду здоров`ю, що викликає дискомфорт, почуття жалості і глибокої несправедливості, образи за свій народ і себе особисто, як громадянина України. Той факт, що через навмисну протиправну поведінку з боку ОСОБА_12 , яка вчиняє відкрито та таким чином порушує Закон, при цьому, ОСОБА_3 вважає, що під прикриттям отримує достойну заробітну плату в період військового часу.

Стаття 68. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмову, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого» якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Аналіз наявних ним доказів, які знаходяться у дізнавача ОСОБА_13 та старшого слідчого органів досудового розслідування ОСОБА_15 по об`єднаному кримінальному провадженню №0000250 від 19.08.2023 свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані дізнавачем при прийнятті рішення про відмову в задоволенні заяви.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав з наведених ним вище підстав, просив її задовольнити.

Особа, дії якої оскаржуються, - дізнавач сектора дізнання Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, письмові заперечення на скаргу на адресу суду скерувала.

Заслухавши заявника ОСОБА_3 , дослідивши надані письмові докази, суд доходить висновку про часткове задоволення скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно із з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, які винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.08.2024 року зобов`язано відповідальну посадову особу Лозівської окружної прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 16.04.2024 року.

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 000061 від 16.08.2024 року, відомості внесено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України.

03.09.2024 року ОСОБА_3 подав заяву до канцелярії Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про залучення його до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000061 від 16.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, у якості потерпілого, та додав відповідні докази, якими обгрунтував підстави, через яких вважає себе потерпілим у даному кримінальному провадженні.

05.09.2024 дізнавач СД лейтенанта поліції ОСОБА_16 розглянула його заяву та винесла постанову про відмову у визнані його потерпілим.

07 вересня 2024 року ОСОБА_3 отримано конверт з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, в якому знаходилась зазначена постанова.

09.09.2024 року ОСОБА_3 звернувся до Лозівської окружної прокуратури зі зверненням, де ставив питання щодо визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Листом за № 61-903-24 від 11.09.2024 року прокурор ОСОБА_17 також зазначив про відсутність процесуальних підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим та надання йому відповідної пам`ятки.

13.09.2024 ОСОБА_3 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на постанову дізнавача про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000061 від 16.08.2024 року.

Дізнавач свою постанову від 05.09.2024 року мотивує тим, що «згідно ч. 1 ст. 172 КК України - об`єктом злочину є «трудові права людини, які включають право на працю, право на гарантовану заробітну плату, право на відпочинок, а потерпілим від цього злочину у формі незаконного звільнення працівника з роботи закон визнає працівника».

Виходячи з вищевикладеного, здобуто об`єктивні підстави вважати, що співвласники багатоквартирного житлового будинку не перебувають в трудових відносинах з головою ОСББ, і не виконують будь-які роботи, за які отримують заробітну плату, відповідно не встановлено підстав для визнання Вас потерпілим у даному кримінальному провадженні».

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, набуття статусу потерпілого можливо двома шляхами:

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

- подання фізичною чи юридичною особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Положеннями чинного КПК України надано уповноваженій особі органу досудового розслідування здійснювати, виходячи з обставин кожного конкретного кримінального провадження, фактичну їх оцінку з метою вирішення питання щодо надання певній особі статусу потерпілого та залучення її в якості учасника кримінального провадження.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому, відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

Предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарг на відмову у визнанні особи потерпілою є правильність застосування слідчим або прокурором вказаних норм КПК.

Таким чином, дізнавач, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Як зазначається скаржником, він до органу досудового розслідування не викликався, пояснення не відбирались, питання завдання шкоди не з`ясовувались.

Окрім цього, дізнавачем не надано об`єктивних висновків, що базуються на відповідному Законі, щодо правовідносин ОСББ та власників квартир, а також членів ревізійної комісії.

Тому слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що відмова у визнанні його потерпілим дізнавачем належним чином не мотивована. Зокрема, дізнавач в оскаржуваній постанові обмежився лише констатацією, що співвласники багатоквартирного житлового будинку не перебувають в трудових відносинах з головою ОСББ, не виконують будь-які роботи, за які отримують заробітну плату, а тому прийшов висновку, що не встановлено підстав для визнання потерпілим.

В даній справі саме відсутність належного мотивування з боку дізнавача не надає можливість чітко встановити відсутність будь-яких підстав (як в частині матеріальної шкоди, так і моральної та іншої) для відмови у визнанні заявника потерпілим за кримінальним провадженням, яке було внесено до ЄРДР за його заявою, а тому скарга саме в частині відсутності належного обгрунтування підстав для відхилення заяви ОСОБА_3 є такою, яка підлягає скасуванню, без вирішення слідчим суддею питання по суті клопотання від 03.09.2024 року, оскільки для цього дізнавач повинен детально надати відповідь на відсутність можливості або наявність можливості заявника бути потерпілим, зокрема в частині відсутності або наявності спрчинення заявнику не тільки майнової шкоди, а й будь-якого іншого виду шкоди.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Що ж стосується прохальної частини скарги в частині зобов`язання дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 03 вересня 2024 року з врахуванням усіх обставин і по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000250 від 19.08.2023, за ст.356, за ч.1 ст.367; ч.1 ст.364, ч.2 ст.190 КК України, яке знаходиться у провадженні ст.слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , і по яким процесуальним керівником є прокурор Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , з урахуванням процесуального рішення слідчого судді, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого та несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

За ч. 4 ст. 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Прокурор та дізнавач приймають процесуальні рішення лише в рамках певного кримінального провадження.

У той же час із матеріалів, наданих суду, не вбачається, що кримінальні провадження № 0000250 від 19.08.2023 та № 000061 від 16.08.2024 об`єднані в одне провадження. Останні мають різних слідчого та дізнавача, що здійснюють досудове розслідування, а тому втручання поза межами кримінального провадження в процесуальну діяльність один іншого протизаконно.

У зв`язку з чим в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 05 вересня 2024 року про відмову у задоволенні заяви від 03 вересня 2024 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 000061 від 16 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Зобов`язати дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000061 від 16 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 03 вересня 2024 року про залучення його в якості потерпілого з дотриманням вимог КПК України.

В іншій частині вимог відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, Лозівського РВП ГУНП в Харківській області та Лозівської оскружної прокуратури Харківської області.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчій суддя - ОСОБА_1