Провадження №1-кс/369/3265/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001651 від 05.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001651 від 05.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 04.11.2024 року о 10:30 год на А/Д М-07 та перехрестя з вул. Семенівська Бучанського р-ну Київської обл., гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/Ч 7788 в званні молодший сержант) керуючи автомобілем марки «Range Rover» р.н.( НОМЕР_1 ) при виїзді із другорядної дороги на А/Д М-07 не надавши перевагу автомобілю марки «Nissan Teana» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався головною дорогою. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Nissan Teana» ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала Т/У у вигляді: перелому лівої руки, та госпіталізована до Ірпінської ЦМЛ.

Слідчим слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області з метою збереження майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні 04.11.2024 року в період часу з 14 год 00 хв по 15 год 30 хв проведено огляд місця дорожньо-транспортної події, під час якого оглянуто автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та автомобіль марки «NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та зафіксовано сліди та пошкодження, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної події. В подальшому транспортні засоби було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого по АДРЕСА_1 .

Виходячи з того, що автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та автомобіль марки «NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », причетні до дорожньо-транспортної події та містять сліди вчинення кримінального правопорушення: пошкоджені частини корпусу, вказані транспортні засоби необхідно дослідити та встановити ряд питань: встановити технічну справність гальмівної системи та рульового керування транспортних засобів, тобто призначити інженерно-технічну експертизу за спеціалізацією «Дослідження технічного стану транспортного засобу», також необхідно встановити місце зіткнення транспортних засобів, відповідно призначити інженерно-технічну експертизу за спеціалізацією «Транспортно-трасологічне дослідження», тому арешт зазначених транспортних засобів для кримінального провадження буде мати доказове значення. Без проведення експертиз із зазначеними транспортними засобами неможливо іншим способом довести усі обставини, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Вилучені транспортні засоби автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та автомобіль марки «NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », є майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим постановою слідчого від 05.11.2024 року був визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів, а саме автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та автомобіль марки «NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на яких збереглись сліди вчинення кримінального правопорушення.

Автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_3 користувачем якого, є ОСОБА_7 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Автомобіль марки NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 зареєстрований в АДРЕСА_3 .

Виходячи з того, що необхідно дослідити автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та автомобіль марки «NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також те, що в разі будь-якого зволікання з арештом вказаних транспортних засобів будуть створені можливості для їх реалізації, знищення або переховування, прокурор просив слідчого суддю накласти арешт на речові докази - транспортні засоби, які знаходяться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого по АДРЕСА_1 , а саме: на автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_3 користувачем якого, є ОСОБА_7 зареєстрований в АДРЕСА_2 та автомобіль марки NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 зареєстрований в АДРЕСА_3 , шляхом накладення заборони на розпорядження та відчуження даного майна.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у вказаній статті та необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, та те що транспортні засоби, а саме: на автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та автомобіль марки NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є знаряддям кримінального правопорушення та в результаті дорожньо-транспортної пригоди на вказаних автомобілях утворилися механічні пошкодження й відобразилися сліди, вказані транспортні засоби необхідно дослідити та провести ряд експертиз тому арешт зазначеного майна для кримінального провадження буде мати доказове значення. Враховуючи викладене, клопотання про арешт вказаних транспортних засобів слід задовольнити частково, а саме на час проведення необхідних експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

На час проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0001651 від 05.11.2024 року накласти арешт на автомобіль марки «LAND ROVER RANGEROVER SPT TDV6 HSE A» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_3 користувачем якого, є ОСОБА_7 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , та на автомобіль марки «NISSAN TEANA» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_8 , який зареєстрований в АДРЕСА_3 , шляхом накладення заборони на розпорядження та відчуження даного майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_9