УХВАЛА

28 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 331/6539/23

провадження № 51 -5248ск24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

установив:

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і на нього покладено відповідні обов`язки.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 1 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 вересня 2024 року залишено без задоволення апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , а вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Порядок звернення з касаційною скаргою, її форма та зміст регламентовано КПК України. Статтею 429 цього Кодексу передбачено обов`язковість перевірки додержання скаржником вимог ст. 427 КПК України. Необхідність виконання їх обумовлена особливостями касаційної процедури, під час якої Суд перевіряє правильність застосування норм права і не наділений повноваженнями досліджувати докази, вирішувати питання про достовірність даних, ревізувати повноту розгляду та встановлені фактичні обставини справи.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом у межах з урахуванням викладеного касатором обґрунтування позиції, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому до форми та змісту скарги законодавець у ст. 427 КПК установив чіткі вимоги, наслідком порушення яких і не виправлення допущених недоліків є повернення поданого звернення.

Однак перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак в порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі автор, хоч і вказує на невідповідність призначеного покарання засудженому внаслідок м`якості, яке є явно несправедливим, проте не обґрунтовує таку свою позицію з огляду на ст. 414 КПК України.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення з підстав м`якості призначеного покарання, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно вказати на конкретні обставини, які, на її думку, свідчать про явну несправедливість покарання через його м`якість.

Разом з тим, касатор не зазначає у чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення вимог КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, відповідно до законодавчих приписів, викладене у касаційній скарзі прохання має бути сформульовано із додержанням принципу юридичної визначеності та статей 436, 437 КПК України, тобто з урахуванням того, яке рішення у конкретному провадженні вправі прийняти Суд за наслідками розгляду поданої скарги.

Однак наполягаючи на погіршенні становища засудженого шляхом зміни оспорюваної ухвали, касатор залишив поза увагою, що це процесуально неможливо, адже суд касаційної інстанції немає таких повноважень через законодавчу заборону, закріплену в ст. 437 КПК України. Крім того, за положеннями цієї норми та ст. 438 КПК України у разі необхідності посилення покарання рішення не змінюється, а скасовується і призначається новий розгляд у відповідному суді нижчої інстанції.

Суд касаційної інстанції здійснює провадження згідно із засадою диспозитивності у межах вимог, заявлених у касаційній скарзі. Тому відсутність у ній належно сформульованої вимоги перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Слід зазначити, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник у порушення вимог КПК України, не надав усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції у порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргупредставника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 без руху.

Встановити ОСОБА_5 десятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3