Справа № 304/1033/24 Провадження № 1-кс/304/755/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника керівника Підрозділу керівника відділу Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000141 від 21 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И Л А:

Заступник керівника Підрозділу керівник відділу Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , поданим на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000141 від 21 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що не пізніше 19.12.2023 (більш точний час органом досудового розслідування встановити не виявилось можливим) у ОСОБА_4 та невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб військової частини НОМЕР_1 виник злочинний умисел на заволодіння грошових коштів військової частини НОМЕР_1 у розмірі 3 736 711, 72 грн, які були перераховані Великолучківською територіальною громадою Мукачівського району Закарпатської області військовій частині НОМЕР_1 для забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та суверенітету, шляхом підроблення та використання офіційних документів, які створюють видимість постачання ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_1 обладнання та комплектуючих до дронів.

Детектив указує, що з метою забезпечення реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , а також з метою створення видимості постачання на користь військової частини НОМЕР_1 обладнання та комплектуючих до дронів, ОСОБА_4 , зі своєї сторони, 12.12.2023 року зареєструвався як фізична особа-підприємець за основним видом господарської діяльності «Інші види роздрібної торгівлі поза магазином» (КВЕД 47.99) шляхом заповнення та подання через Єдиний державний веб-портал електронних послуг заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця № НОМЕР_2 , а також відкрив банківський рахунок для обслуговування суб`єкта підприємницької діяльності в АТ «Універсал Банк»: НОМЕР_3 . У свою чергу, невстановлені службові особи військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий умисел на заволодіння грошових коштів військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, у період часу з 06.11.2023 по 19.12.2023, зі своєї сторони, вжили необхідних заходів для забезпечення укладення військовою частиною НОМЕР_1 прямого договору купівлі-продажу обладнання та комплектуючих до дронів за рахунок грошових коштів у розмірі 3 736 711, 72 грн, які були отримані від Великолучківської територіальної громади, саме з ФОП ОСОБА_4 .

Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду листа за підписом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 06.11.2023 № 5487 погоджено внесення змін до кошторису військової частини НОМЕР_1 за спеціальним фондом на загальну суму 3 736 711, 72 грн з метою закупівлі комплектуючих для дронів за рахунок грошових коштів, отриманих від Великолучківської територіальної громади. Після чого, 19.12.2023 начальник служб експлуатації безпілотних систем озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 рапорт № НОМЕР_4 з проханням розглянути можливість укладення прямого договору щодо закупівлі військовою частиною НОМЕР_1 комплектуючих до дронів у ФОП ОСОБА_4 за ціною 3 736 711, 72 грн. Цього ж дня командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , незважаючи на викладені у листі Управління оперативного командування «Захід» від 15.12.2023 № 501/25/380 ризики щодо укладення військовою частиною НОМЕР_1 договору купівлі-продажу комплектуючих для дронів з ФОП ОСОБА_4 , погодив зазначений рапорт начальника служб експлуатації безпілотних систем озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 та підписав від імені військової частини НОМЕР_1 з ФОП ОСОБА_4 договір купівлі-продажу товарів № 87 на загальну суму 3 736 711, 72 грн.

Детектив зазначає, що у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 20.12.2023, ФОП ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів військової частини НОМЕР_1 у розмірі 3 736 711,72 грн, достовірно знаючи, що обладнання та комплектуючі до дронів згідно з договором купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87 ним не постачались на адресу військової частини НОМЕР_1 , за допомогою комп`ютерної техніки підробив офіційні первинні бухгалтерські документи, а саме видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 щодо поставки товарів згідно з додатком № 1 до Договору «Специфікація товару» та акт приймання-передачі товару від 20.12.2023, які посвідчив власним підписом та печаткою, після чого передав такі представнику військової частини НОМЕР_1 начальнику складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , які останній підписав на підставі довіреності від 19.12.2023 № 667. 11.01.2024 на підставі зазначених документів фінансовою частиною військової частини НОМЕР_1 з банківського рахунку військової частини НОМЕР_1 , який відкрито в Державній казначейській службі України: НОМЕР_5 , на банківський рахунок ФОП ОСОБА_4 в АТ «Універсал Банк» для обслуговування суб`єкта підприємницької діяльності: НОМЕР_3 , з призначенням платежу « НОМЕР_6 уточненими реквізитів за комплектуючі згідно дог. 87 від 19.12.2023р. н.12/12 від 20.12.2023 без ПДВ» здійснено перерахування грошових коштів на загальну суму 3 736 711,72 грн, що у 2 468 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, якими з 12.01.2024 по 09.04.2024 ФОП ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Також ОСОБА_4 підробив первинні бухгалтерські документи, які видаються громадянином-підприємцем, а саме: видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 та акт приймання передачі-товару від 20.12.2023, які у розумінні примітки до ст. 358 КК України є офіційними документами, оскільки містять передбачені законом реквізити, підтверджують факт постачання ФОП ОСОБА_4 на адресу військової частини НОМЕР_1 обладнання та комплектуючих до квадрокоптерів відповідно до договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87, та у подальшому стали підставою для перерахування на банківський рахунок останнього грошових коштів у розмірі 3 736 711,72 грн. У ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше 20.12.2023 (більш точний час органом досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ним будь-які товари на виконання договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87 на користь військової частини НОМЕР_1 не постачались, реалізовуючи злочинний умисел, за допомогою комп`ютерної техніки склав підроблені документи видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 та акт приймання-передачі товару від 20.12.2023, шляхом внесення у них завідомо неправдивих відомостей щодо здійснення постачання ним на адресу військової частини НОМЕР_1 товарів відповідно до додатку № 1 до Договору «Специфікація товару» на загальну суму 3 736 711,72 грн, після чого, з метою їх надання службовим особам військової частини НОМЕР_1 , роздрукував на принтері та посвідчив власним підписом і печаткою «фізична особа-підприємець ОСОБА_4 », які використав, що у подальшому стало підставою для перерахування на банківський рахунок останнього грошових коштів у розмірі 3 736 711, 72 грн. Після цього, 20.12.2023 ОСОБА_4 надав підроблену видаткову накладну від 20.12.2023 № 12/12 та акт приймання-передачі товару від 20.12.2023 для їх підписання зі сторони військової частини НОМЕР_1 начальнику складу військової частини ОСОБА_10 , який діяв на підставі довіреності від 19.12.2023 № 667. Крім цього ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що грошові кошти у розмірі 3 736 711,72 грн, отримані від військової частини НОМЕР_1 злочинним шляхом, оскільки він не здійснював жодного постачання обладнання та комплектуючих до дронів відповідно до договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87, діючи з корисливих мотивів, вчинив їх легалізацію.

Детектив указує, що ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме показаннями службових осіб військової частини НОМЕР_1 з приводу обставин укладення та виконання договору купівлі-продажу товарів від 19.12.2023 № 87; документами, які отримано від військової частини НОМЕР_1 ; протоколами огляду руху коштів по банківських рахунках ОСОБА_4 , які відкрито в АТ «Універсал Банк», АТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» та АТ «Таскомбанк»; протоколом огляду інформації з ІП «Геопортал-Гарпун»; протоколом огляду інформації, отриманої від ТОВ «Лайфселл»; висновками судової економічної та почеркознавчої експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, про існування ризику, передбаченого п. 1, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить те, що ОСОБА_4 , серед іншого, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; про існування ризику, передбаченого п. 3, незаконно впливати на свідків, свідчить та обставина, що підозрюваний ОСОБА_4 , отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних відомостей свідків, які надали викривальні покази стосовно нього; також існує ризик, передбачений п. 4, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні обставини чи поважні причини.

Ініціатор клопотання вказує, що зважаючи на характер та тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та розмір заподіяної шкоди, а також вид та розмір покарання, яке може бути призначене йому у разі постановлення обвинувального вироку, на переконання сторони обвинувачення розмір застави, який може бути визначений при застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має за своїм розміром відповідати розміру заподіяної шкоди, що становить 3 736 711, 72 грн.

Отже, на підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, для їх запобігання, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, детектив просить слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави.

До початку розгляду клопотання захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 через канцелярію суду подав скаргу про незаконне затримання, в якій просив визнати незаконним затримання ОСОБА_4 за протоколом затримання від 25 вересня 2024 року.

Скаргу мотивує тим, що 25 вересня 2024 року о 22 годині 45 хвилин за місцем прописки та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , детективом Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_11 затримано ОСОБА_4 відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 1 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України. На момент затримання повідомлення про підозру у вчиненні цих кримінальних правопорушень було вручено 25 вересня 2024 року о 21 годині 15 хвилин. Відповідно до змісту протоколу затримання ОСОБА_4 , детективом визначено правові підстави для затримання наявність обгрунтованих обставин, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (ч. 1 ст. 615 КПК України). Зазначає, що крім підстав затримання, визначених ст. 208 КПК України, зміст протоколу доповнено підставою виникли обгрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою уникнення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану). Однак, походження цього доповнення залишається незрозумілим, оскільки правові підстави, визначені ч. 1 ст. 208 КПК України, не містять таких правових підстав для затримання особи. Також зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. За таких обставин правові підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді чи суду можуть виникати виключно за наявності підстав, визначених ст. 208 КПК України, або за наявності обгрунтованих обставин, які вказують на намір втечі та переховування від органу досудового розслідування. Адвокат указує, що на момент затримання ОСОБА_4 перебував удома у власному приміщенні та жодних незаконних дій щодо перешкоджанню органу досудового розслідування не вчиняв, був присутнім під час проведення обшуку працівниками територіального управління БЕБ в Закарпатській області за місце його проживання, що відображено в протоколі обшуку від 25.09.2024 року, та свідчить про належну процесуальну поведінку з боку ОСОБА_4 . Таким чином, затримання останнього здійснено всупереч вимогам ст. 208 КПК України, яке одночасно є порушенням норм міжнародного права, тому просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Щодо задоволення скарги захисника підозрюваного заперечив, оскільки протокол затримання ОСОБА_4 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив задовольнити скаргу про незаконне затримання підозрюваного, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисник заперечив та просив у задоволенні такого відмовити, при цьому вказав на те, що підозрюваному слід обрати більш м`який запобіжний захід (не пов`язаний з позбавленням волі та грошовою заставою), посилаючись на подані ним на клопотання про обрання запобіжного заходу письмові заперечення. Також наголосив, що повідомлення про підозру є необґрунтоване, матеріали клопотання детектива не підтверджують змісту підозри, а також зазначив про відсутність та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Стосовно обґрунтованості підозри

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені в статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Відділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000141 від 21 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, що підтверджується наданим витягом з кримінального провадження.

26 вересня 2024 року о 17 годині 14 хвилин в межах кримінального провадження № 0000141 від 21 березня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри щодо вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Слідчий суддя застосовує стандарт переконання (доведення) обґрунтованої підозри при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, стверджується об`єктивними відомостями, які перевірені під час судового розгляду, та які спонукають неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Зокрема, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_4 підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме висновками експерта № СЕ-19/107-24/9453-ПЧ від 05 вересня 2024 року та № СЕ-19/107-24/9634-ЕК від 17 вересня 2024 року.

Слідчий суддя, оцінюючи доводи захисника щодо необґрунтованості підозри, оскільки висновок експерта сформований таким чином, що наявна сума збитків можлива лише за умови доведення події злочину, зауважує, що на цьому етапі слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Слідчий суддя під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу обмежений у вирішенні того обсягу питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Встановлення наявності складу злочину на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та їх оцінка з точки зору належності, достатності та допустимості здійснюється виключно на стадії судового розгляду.

Дослідивши в судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшла висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах, так як надані детективом докази свідчать, що останній міг вчинити правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що вказані докази досліджувалися в судовому засіданні в межах розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу для оцінки обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд не досліджує зміст вказаних доказів для встановлення винуватості.

Стосовно наявності ризиків

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує такі ризики.

Так, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Слідчий суддя керується презумпцією невинуватості, але разом із цим враховує можливість застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що дає можливість зробити висновок про те, що покарання за кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена підозрюваним більш небезпечною, ніж переховування та втеча.

Поряд з цим, з огляду на ймовірність одержання підозрюваним частини коштів, якими він у співучасті з іншими заволодів, переконує слідчого суддю у наявності інших, одержаних у такий спосіб доходів, що можуть зберігатись у невстановленому органом досудового розслідування місці. За таких обставин, підозрюваний має достатні ресурси для переховування.

Слідчий суддя констатує також наявність перестороги щодо можливості впливу ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, прізвища яких йому відомі, з огляду на неможливість реалізації фіктивного договору поставки комплектуючих до дронів без участі певних осіб з військової частини.

Ризик впливу на свідків з метою викривлення їх показань зберігається до моменту безпосереднього їх сприйняття у судовому засіданні під час судового розгляду, оскільки ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відтак детектив обґрунтовано встановив наявність ризику, про що також вказував і прокурор у судовому засіданні, незаконного впливу на свідків, з чим погоджується і слідчий суддя.

Разом із цим, ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, може полягати лише в діях, які не охоплені ризиками, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак прокурором такі дії навіть не були наведені в судовому засіданні для їх оцінки, що виключає наявність такого ризику.

Щодо посилання захисника на недоведеність жодного ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя, оцінюючи такі доводи, встановила наступне.

Реальне існування ризику підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з особистістю останнього, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Оцінка актуальності ризику переховування має здійснюватися судом з огляду на ймовірність існування певних обставин та фактів, що можуть вплинути на підозрювану особу та спонукати її на вчинення певних дій, а не відносно обставин post factum. А тому зазначений ризик має оцінюватись як такий, що існує із високою вірогідністю з огляду на обставини кримінального провадження та особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що суворість ймовірного покарання за особливо тяжкий злочин у випадку його призначення судом, може мати вирішальне значення, як і наявність можливості переховування підозрюваного не лише за наслідком незаконного перетину державного кордону, а й на території України.

Щодо доводів захисту про те, що підозрюваний, під час проведення обшуку за місцем його проживання не вживав заходів для залишення житла чи втечі, слідчий суддя зауважує, що лише 25.09.2024 ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а отже, наразі вже притягується до кримінальної відповідальності, що підсилює імовірність настання ризику переховування.

Відтак слідчий суддя дійшла висновку, що прокурором доведено, а підозрюваним та стороною захисту не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому конкретному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчинених кримінальних правопорушень і на початковому етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 5 ст. 191 КК України), докази про вчинення якого є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк до дванадцяти років з можливістю конфіскації всього майна), молодий вік, стан його здоров`я (долучений захисником висновок лікаря не містить інформації щодо неможливості утримання підозрюваного під вартою), а також те, що підозрюваний є неодруженим, офіційно не працевлаштованим, у нього немає утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_4 , державі могло бути завдано збитків на суму понад 3 мільйони гривень. Стосовно поданого стороною захисту Договору № 119 від 19.09.2024 про надання соціальних послуг, який укладений між підозрюваним та його матір`ю, то слідчий суддя констатує, що такий не доводить відсутність інших осіб, які відповідно до ст. 202 СК України зобов`язані утримувати батьків, які цього потребують. Більше того, з Довідки серії 12 ААГ № 266571 від 09.02.2024 встановлено, що ОСОБА_13 може працювати в спеціально створених умовах, а також не зазначено, що така потребує стороннього догляду.

Отже, доводи сторони захисту, на думку слідчого судді, не впливають на загальний висновок про неможливість обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абзац 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Використання законодавцем терміну «у виключних випадках», по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним. В такому випадку для Суду, як і для слідчого судді, орієнтирами для визначення розміру застави може бути майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди або доходу, в отриманні якого він підозрюється, сума неправомірної вигоди. Сума застави, на думку слідчого судді, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості виконання застави.

Отже, оскільки законодавцем не визначено чітких критеріїв обрання розміру застави у виключних випадках, визначення її грошового еквіваленту відбувається відповідно до внутрішнього переконання суду.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, майнового та сімейного стану підозрюваного, відсутності доказів, що останній має у своїй власності рухоме чи нерухоме майно, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину (ч. 5 ст. 191 КК України), слідчий суддя, з урахуванням надмірної суспільної небезпеки злочину, що пов`язаний із розтратою коштів, які призначалися на комплектуючі до дронів, відтак і злочину, що пов`язаний із ослабленням обороноздатності держави, вважає, що розмір застави може і має бути визначено на рівні, необхідному для забезпечення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження, тому дійшла висновку про необхідність визначення підозрюваному застави у сумі 3 736 711, 72 грн, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також такий розмір застави відповідає позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя на підозрюваного покладає обов`язки, визначені цією нормою закону:

-прибувати до детектива, прокурора чи суду за кожною вимогою;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000141;

-не відлучатися з м. Києва без дозволу детектива, прокурора, суду;

-повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Наведені слідчим суддею висновки свідчать, що клопотання детектива, погоджене прокурором, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 21 березня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, підлягає задоволенню.

Окрім того, слідчий суддя, оцінивши доводи сторони захисту щодо незаконного затримання ОСОБА_4 , дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги захисника про незаконне затримання, виходячи з таких міркувань.

Згідно з частинами першою, третьою статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

За змістом частини першої статті 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Слідчим суддею встановлено, що згідно з протоколом затримання ОСОБА_4 від 25 вересня 2024 року його було затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1, 4 ст. 358 КК України, на підставі пункту 6 частини першої статті 615 КПК України.

Вказаний протокол містить необхідні, визначені вимогами КПК України, реквізити і складений уповноваженою службовою особою та на момент розгляду клопотання слідчим суддею був належною процесуально-правовою підставою для позбавлення ОСОБА_4 особистої свободи, оскільки його дія відповідно до вимог частини першої статті 211 КПК України поширюється в часі до моменту розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що ОСОБА_4 був затриманий 25 вересня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану та на момент затримання у детектива були достатні підстави вважати можливою втечу ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим викладені в скарзі доводи захисника є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами клопотання та встановленими слідчим суддею обставинами, які є предметом розгляду слідчого судді для вирішення питання обрання запобіжного заходу та отримали правову оцінку.

Відтак, з урахуванням викладеного, у задоволенні скарги про незаконне затримання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 182, 183, 186, 193, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про незаконне затримання відмовити.

Клопотання детектива, погоджене прокурором, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 21 березня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 листопада 2024 року (включно), але в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 3 736 711 (три мільйони сімсот тридцять шість тисяч сімсот одинадцять) гривень 72 копійки.

Застава може бути внесена підозрюваним або заставодавцем у будь-який момент у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок UA0018501, призначення платежу: застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. Код ).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це детектива, прокурора, слідчого суддю або суд у залежності від стадії кримінального провадження.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

- прибувати до детектива, прокурора чи суду за кожною вимогою;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000141;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу детектива, прокурора, суду;

- повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручити копію ухвали підозрюваному та прокурору негайно після її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 02 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1