УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000690 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду в частині призначення покарання, змінити. Призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього з 26.05.2022 року по 21.07.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, має ряд хронічних захворювань, які на теперішній час погіршилися і він не може рухатись. Звертає увагу, що цивільний позов не заявлявся, а матеріальний збиток повністю повернутий. На думку апелянта, за вказаних обставин, суд мав можливість призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_5 26.05.2022 року близько 10:30 години перебував неподалік магазину "АТБ" ТОВ "АТБ-маркет", що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 34А, зайшов до середини магазину ТОВ "АТБ", де у нього виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ "АТБ-маркет", а саме: продуктових товарів, на загальну суму 2582,63 гривні.

Продовжуючи умисні дії, ОСОБА_5 , утримуючи зазначений товар при собі, пройшов повз вхідні двері до магазину "АТБ", що не призначені для виходу із торгівельної зали (вихід здійснюється винятково через касову зону), не сплативши грошові кошти за викрадений товар та з метою подальшого зникнення з місця вчинення злочину, попрямував на вихід із приміщення магазину, однак на виході був зупинений співробітником охорони магазину "АТБ", у зв`язку з чим, виконавши усі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин ним не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та останньому не вдалося розпорядитися викраденим майном.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного покарання його особі внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про зміну призначеного покарання, обвинувачений не наводить жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке просить призначити.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особи обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення аналогічних корисливих злочинів, неодружений, офіційно не працює, має ряд хронічних захворювань гепатит "С", ВІЛ, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради перебуває на обліку у нарколога з 28.05.2001 року з діагнозом: "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, каннабіноїдів, стимуляторів та алкоголю, синдром залежності від опіоїдів, алкоголю", за місцем реєстрації характеризується опосередковано, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи обвинуваченого про призначення йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання. У будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим. Висловлене ОСОБА_5 щире каяття у вчиненому злочині, не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_5 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання ОСОБА_5 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.376,405,407, 418, 419,424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді