Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7645/23
Провадження № 1-кп/644/35/24
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадженняза обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР 09.08.2023 року за №0001239 від за обвинуваченням

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.10.2003 року Харківським райсудом Харківської області за ст.185ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України на 1 рік;

-21.02.2005 року Харківським райсудом Харківської області за ст.ст.185ч.3,304,70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-29.11.2006 року Харківським райсудом Харківської області за ч.1ст.115, 71 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнився 17.12.2012 року умовно-достроково,

-05.05.2023 року Київським райсудом м.Харкова за ч.2ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,-

УСТАНОВИВ:

8 серпня 2023 року впродовж дня ОСОБА_7 , за місцем свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_2 разом з знайомим ОСОБА_9 розпивали спиртні напої, після чого приблизно о 22 годині цього дня ОСОБА_7 ліг спати на диван, а ОСОБА_9 запропонував спати на підлозі.

9 серпня 2023 року близько 03 годині 00 хв. ОСОБА_9 почав наносив ОСОБА_7 ніжкою від табурету удари по обличчю, голові, тулубу, кінцівках, від чого ОСОБА_7 прокинувся та лежачи на дивані почав закриватись руками, в результаті таких дій ОСОБА_9 ніжка табурету зламалася, ОСОБА_9 в свою чергу продовжуючи свої дії сів на ОСОБА_7 зверху та став його душити.

ОСОБА_7 зміг вирватися, скинути ОСОБА_9 на підлогу, став звати на допомогу та побіг до вхідних дверей квартири, але не зміг швидко відкрити їх, так як останні були зачинені.

В цей момент ОСОБА_9 відкручував іншу ніжку від табурету, погрожуючи ОСОБА_7 розправою.

ОСОБА_7 вискочив на кухню, схопив кухонний ніж зі столу і демонструючи його просив ОСОБА_9 заспокоїтись і не бити його.

Однак останній не припинив своїх протиправних дій, а почав цією ніжкою від табурету наносити удари ОСОБА_7 по голові, обличчю, тулубу, кінцівкам.

ОСОБА_7 бажаючи захиститись від ударів ОСОБА_9 , який продовжував чинити насильство відносно нього, та ухиляючись від них, перебуваючи в обмеженому просторі квартири, сприймаючи дії ОСОБА_9 як загрозу своєму життю та здоров`ю, захищаючись від протиправних дій останнього, діючи в стані необхідної оборони, умисно перевищуючи її межі з метою припинити протиправне посягання на своє життя, лівою рукою закривав обличчя та голову від ударів ОСОБА_9 , а ножем, який тримав у правій руці почав наносити ОСОБА_9 хаотичні удари.

В результаті протиправних дій ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, шиї, тулубі та ногах, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, а також садна на обличчі, шиї та ногах , які утворилися від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання і відносяться згідно висновку судово-медичної експертизи №09/428-С/2023 від 11.08.2023 року до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого мешкання, в обмеженому просторі, в нічний час та будучи наодинці з нападником, перебуваючи у стані необхідної оборони та умисно перевищуючи її межі , наніс ОСОБА_9 не менше п`яти ударів ножем , який тримав в правій руці, в область передньої частини грудної клітки та плеча та спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №10-14/31-С/23/10-12/1887-С/23 від 20.09.2023 року три колото-різані рани передньої поверхні грудної клітки зліва на рівні 4-5 міжребір`їв, одна з яких проникаюча в плевральну порожнину, супроводжується ушкодженням підшкірно-жирового шару, пристінкової плеври, навколосерцевої сумки та серця; колото-різану рану на рівні 4-5 міжребір`їв по лівій середньо-ключичній лінії, не проникаючу в плевральну порожнину; колото-різану рану передньої поверхні верхньої третини правого плеча, що проникає в м`які тканини плеча.

ОСОБА_7 наносив удари до тих пір, допоки ОСОБА_9 не перестав бити його ніжкою від табурета і впав на підлогу, де і 09.08.2023 року наступила його смерть.

Смерть ОСОБА_9 настала від колото-різаних поранень передньої поверхні грудної клітки справа, проникаючих у праву плевральну порожнину, з ушкодженням серця та правої легені, що супроводжувались кровотечою і призвели до гострої крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому п.13ч.2ст.115 КК України визнав частково і не оспорюючи факт спричинення потерпілому ОСОБА_9 смерті в цей день, в цьому місці та вказаним предметом, вказує, що діяв з умислом захиститись від нападу ОСОБА_9 , щоб зберегти собі життя.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з потерпілим ОСОБА_9 познайомився приблизно за тиждень до вказаних подій у кафе, розмову вели за працевлаштування. 09.08.2023 року їм обом треба було виходити на роботу, а тому 08.08.2023 року ОСОБА_9 за його запрошенням прийшов до нього в квартиру АДРЕСА_3 , яку він винаймав, щоб наступного ранку разом їхати на роботу. Тим більше ОСОБА_9 ніде було жити, а також він переховувався від поліції. 08.08.2023 року вони взяли горілки і на протязі дня разом вживали її. Приблизно о 22 годині він вирішив лягати спати. Так як квартира була однокімнатна і спальне місце було одне- на дивані, то він ліг спати на дивані. ОСОБА_9 запропонував лягати спати на підлозі та надав йому постільні речі для цього- подушку, ковдру, білизну. Коли він заснув, то ОСОБА_9 ще не спав. Посеред ночі він прокинувся від ударів предметом, який потім виявився викрученою ніжкою від табурету, по обличчю. Від цього удару в нього були вибиті зуби, пішла кров, а ОСОБА_9 продовжував наносити удари ніжкою від табурету по голові, рукам, якими він став закриватися, по тулубу. Від ударів об нього ОСОБА_9 навіть зламав ніжку від табурету і насівши на нього зверху, почав душити. В цей час йому вдалося вирватися від ОСОБА_9 , скинути його на підлогу. Він звав на допомогу, хотів вибігти з квартири, побіг до виходу, але вхідні двері були зачинені, часу в нього не було, руки , ноги дуже побиті, кров заливала очі, а ОСОБА_9 вже відкручував іншу ніжку від табурета. Так як все це відбувалося швидко, несподівано для нього, то він заскочив на кухню та взяв з кухонного столу кухонний ніж на стоячи в проході в кімнату де навпроти нього стояв з дерев`яною ніжкою ОСОБА_9 продемонстрував йому ніж з метою, щоб той перестав його бити, просив заспокоїтиися. Однак ОСОБА_9 почав ще більше бити його по голові, розсік йому брови, а тому він лівою рукою закриваючи обличчя та голову від ударів почав наносити удари ОСОБА_9 ножем, який тримав в правій руці. Він почував, що його удари доходять до цілі, однак ОСОБА_9 не припиняв бити його, його сили втрачалися, він розумів, що втрачає свідомість і тому він продовжував наносити удари ножом ОСОБА_9 до тих пір, поки він не впав. В цей момент він також виснажився, втратив свідомість, а коли прокинувсявранці, то побачив ОСОБА_9 , який лежав в калюжі крові обличчям вниз на підлозі і був мертвий. Розгубився, не знав, що робити, так як був раніше судимий за вбивство, в подальшому зателефонував матері, а потім набрався сміливості і все ж таки зателефонував до поліції і повідомив, що вбив людину, місце вчинення злочину не чіпав, дочекався поліції, яка провела огляд місця події, та надав пояснення такі ж, як і наразі надає суду.

Крім того, пояснив судові, що загрозу своєму життю вважав реальною, оцінюючи в сукупності ще й ті факти, що ОСОБА_9 був фізично сильнішим та більшим за нього, крім того, він знав, що ОСОБА_9 був судимий за злочин, пов`язаний з насильством і в той час перебував у розшуку. Напад ОСОБА_9 пояснює корисливим мотивом останнього заволодіти його майном і грошовими коштами про які останньому стало відомо.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення при тих фактичних обставинах, які встановлені судом, обвинувачений ОСОБА_7 визнає себе винним в повному обсязі та щиро розкаюється у скоєному.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення при тих фактичних обставинах, які встановлені судом, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_9 .

З її показань вбачається, що ОСОБА_9 був її колишнім чоловіком, з яким вона прожила в шлюбі близько чотирьох років. На протязі всього подружнього життя чоловік зловживав спиртними напоями, після їх вживання ставав дуже агресивним, жорстоко бив її. В 2017 році вони розлучилися, в подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_9 був засуджений на тривалий термін близько 5-7 років за те, що наніс тяжкі тілесні ушкодження іншому чоловіку. Працівники поліції повідомили їй про смерть колишнього чоловіка, однак в вона не має будь-яких претензій до обвинуваченого.

-протоколом огляду місця події квартири АДРЕСА_2 від 09.08.2023 року, розпочатого о 15-00 год, та відтвореним в судовому засіданні відеозапису огляду місця події, на яких зафіксовані сліди бурого кольору, схожі на кров, на подушці та постільній білизні , які розташовані на дивані. В кімнаті виявлені та вилучені викручена ніжка від табурету та два фрагмента іншої ніжки від табурета із слідами бурого кольору. На стінах, дверях сліди бурого кольору, схожі на кров. Вилучений кухонний ніж із слідами бурого кольору, схожими на кров з підлоги біля трупу. Крім того, з відеозапису огляду місця події видно, що ОСОБА_7 має численні видимі тілесні ушкодження на обличчі, голові, тілі, кінцівках, на його одязі сліди бурого кольору, схожі на кров ( т.1а.с.64-87, т.2 а.с.57)

-протоколом огляду трупа від 09.08.2023 року ( т.1а.с.88-96)

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 09.8.2023 року в порядку ст.208 КПК України, в ході якого у останнього була вилучена одежа, в яку він був одягнутий- футболка сірого кольору в чорний квадратик та шорти «Адідас» ( т.1 ас.с.102-104)

-вилученими в ході огляду місця події- змиви речовини бурого кольору, ніжка від табурета коричневого кольору, вилучена з-під голови трупу, зламана ніжка від табурету з двох фрагментів, кухонний ніж з чорною рукояткою, два відрізка липкої плівки із слідами пальців рук та при затриманні ОСОБА_7 футболка сірого кольору в чорний квадратик та шорти «Адідас», які були оглянуті відповідно до протоколу від 10.08.2023 року і визнані речовими доказами по справі постановою слідчого від 10.08.2023 року ( т.1а.с.165)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в присутності свого захисника та за участі судово-медичного експерта ХОБСМЕ-2 ОСОБА_12 на місці розказав та показав обставини спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 так, як наразі розказав суду (т.1а.с.155-158)

-протоколом огляду предмету від 13.09.2023 року диску з аудіозаписом дзвінка ОСОБА_7 оператору «102» 09.08.2023 року о 14 год 54 хв та відтвореним в судовому засіданні аудіозапису повідомлення ОСОБА_7 , з якого встановлено, що 09.08.2023 року о 14 год 54 хв. ОСОБА_7 зателефонував на лінію «102» та повідомив, що вночі вбив знайомого ОСОБА_13 , 1981 рокі народження, ножем з метою самозахисту, так як той вдарив його стільцем, ніжкою від стільця. Обстановка на місці події не порушена, чекає поліцію. ( т.1а.с.63,159-160).

- диск від 09.08.2023 року з повідомленням служби «102» визнаний речовим доказом постановою слідчого від 13.09.2023 року ( а.с.161т.1) і досліджений в судовому засіданні.

- висновками судово-медичних експертиз трупа ОСОБА_9 №10-12/1887-С/23 від 20.09.2023 року та №10-14/31-С/23/ 10-12/1887-С/23 від 20.09.2023 року, відповідно до яких при експертизі трупа були встановлені наступні ушкодження:

-три колото-різані рани передньої поверхні грудної клітки зліва на рівні 4-5 міжребір`їв, одна з яких проникаюча в плевральну порожнину, супроводжується ушкодженням підшкірно-жирового шару, пристінкової плеври, навколосерцевої сумки та серця, дві інші розташовані по передній поверхні грудної клітки з ушкодженням середньої долі правої легені;

- колото-різану рану на рівні 4-5 міжребір`їв по лівій середньо-ключичній лінії, не проникаючу в плевральну порожнину;

- колото-різану рану передньої поверхні верхньої третини правого плеча, що проникає в м`які тканини плеча.

Ці ушкодження виникли від дії колючо-ріжучого предмету, носять прижиттєвий характер і могли утворитися від дії ножа, який був представлений на експертизу в якості речового доказу.

Довжина непроникаючих ранових каналів становить від 0.5 до 1.5 см.

Смерть настала від колото-різаних поранень передньої поверхні грудної клітки справа, проникаючих у праву плевральну порожнину, з ушкодженням серця та правої легені, що супроводжувались кровотечою і призвели до гострої крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Смерть настала в період часу приблизно за 4-6 годин до моменту огляду трупа на місці події.

Крім того, були виявлені колото-різані поранення правого плеча, різані рани правого передпліччя та лівої кісті.

При судово-токсикологічній експертизі крові на алкоголь від трупа був виявлений етиловий спирт в кількості в крові -2 %, сечі-3.13%, що стосовно живої людини відповідає концентрації при алкогольному сп`янінні середнього ступеню тяжкості.

Після отримання проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженням серця та легені потерпілий міг залишатися живою термін часу, рахований хвилинами, десятками хвилин і після отримання цих ушкоджень не міг здійснювати цілеспрямовані( самостійні) дії- бігти та інше, а лише міг здійснювати обмежені дії.

Враховуючи характер, локалізацію та тяжкість ушкоджень, виявлених при експертизі трупа, не було виявлено будь-яких ушкоджень н тілі трупа, які могли б свідчити про перетаскування чи переміщення трупу, тобто слідів волочіння. Судово-медичних даних про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень в іншому місці немає.

При проведенні слідчого експерименту в ході якого нападавший ОСОБА_7 показав, в якому положенні знаходився потерпілий ОСОБА_9 в момент отримання ним тілесних ушкоджень, в якому положенні знаходився він нападавший, а також чому взаємному розташуванні вони знаходились один до одного, тобто механізм утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не протирічить судово-медичним даним по механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 ( т.1 а.с.143-154)

-допитаний в ході судового розгляду судово-медичний експерт ХОБСМЕ ОСОБА_12 підтвердив свої висновки, викладені вище. Роз`яснив, що на трупі ОСОБА_9 не було виявлено колотих чи різаних ран, а були виявлені тільки колото-різані рани, в яких є раневий канал. Час спричинення тілесних ушкоджень і час настання смерті від них різниться, наступ смерті виникає поступово. Зазначена в експертизі наступлення смерті потерпілого за 4-6 годин до огляду на місці події, який відбувся 09.08.2023 року о 15 годині, це приблизний час. Всі поранення носять прижиттєвий характер, однак саме від проникаючих поранень наступила смерть потерпілого і від цих ушкоджень до наступу смерті пройшов невеликий проміжок часу. Показання обвинуваченого, які він дав під час слідчого експерименту не протирічать судово-медичним даним про механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого. Локалізація ушкоджень, їх кількість, механізм свідчить про те, що удари наносились не цілеспрямовано, а хаотично, як це відбувається в бійці;

-висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №17-13/217-МКС/1887-С/23 від 29.08.2023 року підтверджується той факт, що на клапті шкіри з трупа ОСОБА_14 встановлена одна рана з властивостями колото-різаної, що утворена одноразовою дією одностороннє гострого, плоского, типу клинк4а ножа, колюче-ріжучого предмета з лезом середньої гостроти, обухом П-подібного поперечного перетину( т.1 а.с.138-139)

- висновками судово-імунологічних експертиз №14/897-С/2023 від 24.08.2023 року щодо шортів , вилучених у ОСОБА_7 , №14/896-С/23 від 30.08.2023 року щодо теніски вилученої у ОСОБА_7 ,№15-12/611-С/2023 від 29.08.2023 року щодо ніжки та двох уламків ніжки від табурету, вилучених при огляді місця події, № 1-12/612-С/2023 від 28.08.2023 року щодо ножа, вилученого з місця події, №15-12/610-С/2023 від 24.08.2023 року щодо змивів з рук ОСОБА_7 , №14/886-С/2023 від 11.08.2023 року щодо зразків крові ОСОБА_7 , №14/885-С/23 від 18.08.2023 року щодо зразків крові від трупа ОСОБА_9 , відповідно до яких на вказаних предметах були виявлені сліди крові людини, якою може бути як ОСОБА_7 так і ОСОБА_9 ( т.1 а.с.109-137,140-142).

- висновком судово-медичної експертизи №09/428-С/2023 від 17.08.2023 року, з якої вбачається, що на момент огляду ОСОБА_7 11.08.2023 року о 09 год 10 хв. у нього встановлено в правій та лівій навкоолочних ділянках, на лівій щоці, в ділянках перенісся, вздовж верхнього краю лівої вушної раковини, на передньо-боковій поверхні шиї праворуч та ліворуч, на рівні верхнього краю щитоподібного хряща, на слизовій верхньої та нижньої губи по центру, на передній поверхні правого та лівого стегна в середній третині, в лівій повздошній ділянці, в лівій підмишечній ділянці є синці невизначеної форми, багряного кольору, розмірами від 1.5 на 1 см до 6 на 2 см. В правій надбрівній ділянці, в лобній ділянці на всьому протязі, біля наружного края лівого оката в лівій підочній ділянці, в тісній ділянці праворуч, вздовж внутрішнього краю правої вушної раковини та за нею в середній частині, на передньо-боковій поверхні шиї праворуч біля її основи, біля кута нижньої щелепи праворуч, на передній поверхні правої та лівої гомілки в середній та верхній третинах є садна невизначеної форми, виконані підсихаючими западаючими коричневими скоринками.

На підставі даних судово-медичної експертизи експерт прийшов до висновку , що у ОСОБА_7 мають місце синці на обличчі, шиї, тулубі та ногах, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, а садна на обличчі, шиї та ногах від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання та могли бути отримані в строк за 1-2 дні до проведення експертизи. По ступеню тяжкості ці пошкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З цього висновку також вбачається, що ОСОБА_7 пояснив, що вказані тілесні ушкодження йому спричинив ніжкою від табурета ОСОБА_9 09.08.2023 року близько 03 год 00 хв Він звертався за медичною допомогою в ХМКЛШНМД, наразі скаржився на болі в місцях пошкоджень, головний біль.

-допитаний в ході судового розгляду судово-медичний експерт ХОБСМЕ ОСОБА_15 підтвердив висновки, зроблені при проведенні указаної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 . Роз`яснив, що відсутність зубів у обвинуваченого, на які він посилається, не була відображена у висновку експертизи, оскільки для відповіді на питання, чи була така відсутність зубів травматичною і в який період необхідні знання вузького спеціаліста. Даних за травматичну відсутність зубів в його розпорядженні не було. Також пояснив, що локалізація ушкоджень у ОСОБА_7 доступна для самоспричинення.

Оцінивши всі надані докази в їх сукупності суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду, вказані досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини та винуватість ОСОБА_7 саме в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони.

Кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування за ст.115ч.2п.13 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, суд вважає неправильною, так як стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження умислу обвинуваченого, направленого на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 та мотиву цього злочину, викладеного в обвинувальному акті, а також доказів на спростування позиції обвинуваченого щодо дій в стані необхідної оборони з перевищенням її меж.

За нормативним визначенням, умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаними діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого

ст. 118 цього Кодексу, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене у ст. 36 КК право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Згідно ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

2. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

3. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, який перейшов в бійку і ОСОБА_7 , діючи з умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині наніс потерпілому ножом удари в життєво важливий орган, чим спричинив смерть потерпілому.

Вказаний мотив злочину і такі фактичні обставини, встановлені при проведенні досудового розслідування жодним доказом не підтверджений і ґрунтується виключно на припущеннях.

Обвинувачений ОСОБА_7 , починаючи з повідомлення про вчинений злочин до поліції шляхом дзвінка на лінію «102», а також в ході слідчого експерименту, в ході дачі показань слідчому ( що зафіксовано в постанові про призначення експертизи і викладено в висновку експертизи, яку досліджував суд), при проведенні експертизи, при допиті в суді давав послідовні показання про те, що між ним та потерпілим не було жодних неприязних відносин, сварок, словесних та інших конфліктів. Повечерявши, вони прибрали посуд на кухню, сиділи, дивилися телевізор і близько 22 години ОСОБА_7 ліг спати на дивані, а ОСОБА_9 ще сидів на дивані, йому було запропоновано лягти на підлозі, надані всі речі для цього.

Будь-яких інших доказів на підтвердження версії обвинувачення, в тому числі і даних щодо самоспричинення тілесних ушкоддень не надано.

В той же час показання обвинуваченого, які він давав неодноразово і в подробицях, суд вважає правдивими.

Доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_9 напав на нього сплячого в нічний час в квартирі, де було їх тільки двоє, сторона обвинувачення не спростувала.

Обстановка в квартири підтверджує показання обвинуваченого, а з відеозапису огляду місця події вбачається, що на подушці, постілі на дивані є сліди бурого кольору.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого, висновкам експертиз про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які могли бути спричинені ніжкою від табурета і зважаючи на його показання, що одна з ніжок була зламана під час удару по ньому та сукупності інших доказів по справі, приведеним вище у вироку, суд доходить обґрунтованого висновку, що безпосередньо перед вчиненням вбивства потерпілого ОСОБА_7 зазнав суспільно небезпечного посягання на його охоронювані законом права та інтереси, оскільки його здоров`ю була заподіяно шкоду протиправними діями потерпілого

ОСОБА_9 .

Саме неправомірне посягання потерпілого стало мотивом вчинення ОСОБА_7 злочину.

При цьому суд зауважує , що зазначені обставини не спростовуються будь-якими належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, суд враховує місце і час нападу, несподіваність нападу, непідготовленість для його відбиття ОСОБА_7 , їх фізичні дані, той факт, що ОСОБА_9 вищий та кріпший за ОСОБА_7 , той факт, що він може бути агресивним у стані сп`яніння та може спричинити тілесні ушкодження, про що повідомила потерпіла ОСОБА_10 , обстановку, що склалася на користь ОСОБА_9 і несприятлива для особи, яка захищається ОСОБА_7 .

Той факт, що для свого захисту ОСОБА_7 використав ніж та спричинив декілька ударів, в тому числі три колото-різаних рани в передню частину грудної клітки зліва, де знаходиться життєво важливий орган не спростовує висновки суду про те, що спрямованість його умислу була направлена на самозахист.

Як пояснив судово-медичний експерт удари ОСОБА_7 наносив хаотично, а не цілеспрямовано і лише після проникаючого удару в життєво важливий орган наступила смерть потерпілого і від цих ушкоджень до наступу смерті пройшов невеликий проміжок часу. Після отримання проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженням серця та легені потерпілий міг залишатися живою термін часу, рахований хвилинами, десятками хвилин і після отримання цих ушкоджень не міг здійснювати цілеспрямовані( самостійні) дії- бігти та інше, а лише міг здійснювати обмежені дії.

Це підтверджує показання обвинуваченого про те, що не дивлячись на те, що він став наносити удари ножем ОСОБА_9 , той не припиняв його бити ніжкою від табурету, що змушувало ОСОБА_7 продовжувати захищатися до тих пір, поки небезпека для нього не минула і ОСОБА_9 перестав наносити йому удари і впав.

Викладені обставини свідчать, що ОСОБА_7 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю, водночас застосований ним засіб захисту і заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а отже, ОСОБА_7 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Тобто ОСОБА_7 захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9 умисно вбив потерпілого, перевищуючи межі необхідної оборони.

Суд досліджував дані про особу обвинуваченого, який був раніше судимий, в тому числі і за злочини проти життя та здоров`я, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має неповнолітнього сина, не працює, війсььковозобов`язаний, знятий з військового обліку в зв`язку з судимістю за тяжкий злочин. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №147 від 11.09.2023 року ОСОБА_7 страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу інкримінованого злочину перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань поза тимчасовим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходах медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає з`явлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, принципів співмірності та індивідуалізації покарання, враховуючі те, що ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин, зважаючи на в сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу, враховуючи конкретні обставини справи, думку потерпілої, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ст.118 КК України.

Так як ОСОБА_7 вчинив даний злочин, не відбувши покарання, призначене йому вироком Київського районного суду м.Харкова від 05.05.2023 року за ст.125 ч.2 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн, то остаточне покарання йому слід призначити за правилами ст.71, ч.3ст.72 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання чинності вироком слід залишити той же- тримання під вартою з метою виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням даного вироку.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні

Доля речових доказів вирішується судом в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ст.118 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі строком на 2 ( два) роки.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання повністю приєднати невідбуте ним покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 05.05.2023 року за ст.125 ч.2 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі строком на 2 ( два) роки із штрафом в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання за підозрою у вчиненні злочину 09.08.2023 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.08.2023 року на речові докази- змиви речовини бурого кольору, два пластикових стакана, ніжку від табурету та два фрагмента ніжки від табурету, кухонний ніж з чорною рукояткою, два сліди пальців рук, футболку сірого кольору та шорти марки «Адідас».

Речові докази- змиви речовини бурого кольору, два пластикових стакана, ніжку від табурету та два фрагмента ніжки від табурету, кухонний ніж з чорною рукояткою, два сліди пальців рук, футболку сірого кольору та шорти марки «Адідас», які знаходяться в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області за квитанцією №1049 знищити.

Речові докази- диски з відеозаписами та аудіозаписами, які долучені до матеріалів кримінального провадження- зберігати там же.

Копію вироку вручити прокурору, обвинувачному негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд, а обвинуваченим- в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: Суддя: ОСОБА_1

Члени колегії: Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3