Справа № 488/3271/24
Провадження № 1-кс/488/401/24 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю - ОСОБА_3 , розглянувши скаргу про звільнення незаконно утримуваної особи,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2024 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах батька - ОСОБА_4 про звільнення останнього, який незаконно утримується в обласному збірному пункті призовників м.Миколаєва, за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд скарги призначено на 26.07.2024 року о 13-00 год. та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечити участь ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Участь ОСОБА_4 в судовому засіданні забезпечена не була, а згідно наданих суду заперечень ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній нібито призваний до військової служби та вибув зі збірного пункту, слідує до військової частини, розташованої поза межами територіальної підсудності Корабельного районного суду м.Миколаєва, а тому вказують про непідсудність даної скарги Корабельному районному суду.

Втім, суду не надано будь-яких доказів щодо даних обставин (зокрема щодо вибуття ОСОБА_4 з розпорядження згаданого збірного пункту), а допитана в судовому засіданні скаржниця вказує про її безпосереднє спілкування з батьком востаннє 25.07.2024 року після 17-ї години, при цьому останній повідомляв про його перебування на території обласного збірного пункту призовників м.Миколаєва, за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаного слідчим суддею продовжено розгляд скарги по суті заявлених вимог. Як слідує зі змісту скарги, 25.07.24 року без повідомлення причин був затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого привезли до обласного розподільчого збірного пункту АДРЕСА_1 ), де незаконно утримують. Мобільний телефон у ОСОБА_4 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було відібрано.

В ході розгляду скарги, ОСОБА_3 повідомла, що 25.07.2024 року вранці батько направився на роботу до ТОВ Сандора, проте о 08-й, як зазвичай це робив, не зателефонував та не повідомив їм з матір`ю про прибуття на роботу, коли вони самостійно стали йому телефонувати, то телефон батька вже був вимкнутий. Ввечері він подзвонив, та повідомив, що знаходиться в обласному збірному пункті мобілізації по АДРЕСА_1 . Вона направилась до батька, віднесла одяг та їжу, в розмові він повідомив, що його утримують, не випускають, морально тиснуть, змушуючи пройти ВКЛ, не дивлячись на те, що він надав їм медичні документи щодо проведеного оперування через грижу хребта, поганий зір. Погрожують складанням відносно нього протоколів та застосуванням численних штрафів, але він від проходження ВЛК відмовляється, адже за станом здоров`я не може проходити військову службу, маючи, окрім вже названих, ще численні захворювання, щодо яких відсутні профільні спеціалісти (лікарі) у складі ВЛК. Відтоді зв`язку з батьком немає.

В призначений час представник ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду не прибув, участь ОСОБА_4 , як вже зазначено, до суду не забезпечена.

Зміст заперечень т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 зводиться до тверджень про відсутність підстав розгляду даної скарги в порядку ст.206 КПК, а також повідомлено про здійснення призову ОСОБА_4 на військову службі і направлення останнього до військової частини.

В той же час, згідно доданого до заперечення витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.07.2024 р., останнім віддано наказ заступнику начальника даного ІНФОРМАЦІЯ_6 начальнику мобілізаційного відділенні призвати та направити для проходження військової служби за мобілізацією до В/ч НОМЕР_1 з 25.07.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Натомість дані про реалізацію даного наказу, зокрема видання безпосереднього наказу про призов вищевказаної особи на військову службу, слідчому судді не надано.

За такого, відсутні будь-які докази, які свідчать про законність підстав утримання данної особи у вищевказаному розподільному пункті мобілізації.

Вислухавши доводи представника скаржника, дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, доводи заперечення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права.

Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_7 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи та її подальше утримання.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено в ході розгляду даної скарги, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 25.07.2024 року був затриманий та доставлений невідомими особами до ІНФОРМАЦІЯ_8 мобілізації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, з наданих ІНФОРМАЦІЯ_1 документів, зокрема витягу з наказу №315 від 25.07.2024 р., не підтверджуються дані, зазначені у запереченні про вже здійснений призов ОСОБА_4 на військову службу. Як вже зазначено вище, останнім надано наказ іншій військовій службовій особі з прийняття відповідного рішення (видання певного наказу), проте згаданий наказ не може замінювати собою документа, який є безпосередньою підставою для зарахування особи на військову службу. А з огляду на вказані обставини, слідчий суддя знаходить слушними доводи представника скаржника, про те, що ОСОБА_4 продовжує утримуватись на території даного центру мобілізації.

Враховуючи викладене, керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу П ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який находиться на території Миколаївського обласного об`єднаного центра мобілізації, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1