УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду скарги у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 012 45 від 25.04.2017, поданої в порядку ст.308 КПК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду скарги, поданої в порядку ст.308 КПК України.

На обґрунтування скарги адвокат зазначає, що Національне антикорупційне бюро України здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 012 45 від 25.04.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

25.03.2024 підслідність у даному кримінальному провадженні була визначна за слідчими Державного бюро розслідувань.

Адвокат вказує, що він 18.07.2024 звернувся до заступника Генерального прокурора із скаргою в порядку ст. 308 КПК України щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні № 420 170 000 000 012 45 від 25.04.2017, яка була отримана уповноваженою особою Офісу Генерального прокурора 23.07.2024.

Разом з тим, вказану скарга у встановлений законом строк не розглянута та про результат розгляду такої скарги його не повідомлено.

У зв`язку з цим заявник просить зобов`язати заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 розглянути подану ним скаргу від 18.07.2024, у відповідності до вимог ст. 308 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи своєї скарги та просив її задовольнити з підстав наведених у скарзі. Також зазначив, що отримав відповідь за підписом заступника начальника першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 згідно якої відмовлено у задоволенні його скарги від 18.07.2024.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги захисника зазначаючи, що адвокату було надано відповідь.

Слідчий суддя, заслухавши доводи адвоката, прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про таке.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 012 45 від 25.04.2017, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

У своїй скарзі адвокат вказує, що він 18.07.2024 звернувся до заступника Генерального прокурора із скаргою в порядку ст. 308 КПК України щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні № 420 170 000 000 012 45 від 25.04.2017, яка була отримана уповноваженою особою Офісу Генерального прокурора 23.07.2024.

Разом з тим, вказану скаргу у встановлений законом строк розглянуто не було у зв`язку з чим заявник просить зобов`язати заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 розглянути подану ним скаргу від 18.07.2024, у відповідності до вимог ст. 308 КПК України.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Згідно положень ст. 110 КПК України, процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Таким чином, у випадок, коли прокурор вищого рішення відмовляє у задоволенні скраги у порядку ст. 308 КПК, з огляду на можливість оскарження такого рішення до слідчого судді у порядку ч. 1 ст. 303 того ж Кодексу, є випадком для якого прийняття постанови у порядку ст. 110 Кодексу, є прямо передбаченим цим Кодексом.

У разі коли прокурор вищого рішення задовольняє скарги, у порядку ст. 308 КПК, він надає відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Тобто, КПК містить у собі визначений порядок, як має діяти прокурор вищого рівня при розгляді скарг, у порядку ст. 308 КПК України.

З урахуванням того, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

У цій справі, з урахуванням фактичних обставин справи, змісту скарги і фактичного нерозгляду скарги прокурором вищого рівня слідчий суддя доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, який полягає у сфері та порядку застосування конкретних правових норм через призму фактичних обставин цієї справи.

Аналізуючи питання порушеного автором скарги у цій справі, слідчий суддя ураховує те, що, у цьому випадку, бездіяльність прокурора, може бути оскаржено у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки прокурором не приймалось рішення про задоволення, відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, в розумінні ст. 110 КПК України.

Тим самим, в порушення вимог ст.308 КПК, прокурором вищого рівня у визначений законодавством строк скаргу розглянуто не було (належне процесуальне рішення не прийнято, чим порушено права заявника). Хоча, цього від суб`єкта владних повноважень вимагає порядок встановлений КПК, бо, вся структура кримінального процесуального законодавства України лежить на загальному припущенні (ст.ст. 8, 9 КПК України), що державні органи діють сумлінно.

Застосовуючи саме такий підхід слідчий суддя ураховує і те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Тим самим, суд констатує, що права заявника порушені, а тому підлягають захисту.

Згідно ж п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому аналізуючи питання того, чи були у наслідок порушення порядку порушенні права та свободи власника майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 січня2019 року у справі № 569/17272/15-ц вказано, що «належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16».

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора розглянути скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , у порядку передбаченому ст.308 КПК України та з урахуванням положень ст. 110 того ж Кодексу, так як є дійсним факт неприйняття рішення за результатом розгялду вищевказаної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 303-308, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Зобов`язати заступника Генерального прокурора розглянути скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 18.07.2024, на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 012 45 від 25.04.2017.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: