ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3310/24 Справа № 216/5988/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривому Розі, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1,4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці м. Рівне, українка, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої в порядку ст.89 КК України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Кримінальне провадження проведено у спрощеному провадженні, так досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно на початку липня 2024 року, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила на землі, паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який остання підняла і поклала у кишеню, не маючи на те законних підстав, та стала зберігати при собі з метою подальшого підроблення та використання.

В подальшому, приблизно в середині липня 2024 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на досягнення єдиного протиправного наміру, маючи прямий умисел на вчинення кримінального проступку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документа і який надає права, з метою використання його підроблювачем, шляхом видалення первинної фотокартки на першій сторінці наклеєння поверх фотокартки справжнього власника паспорту на першій сторінці, вклеїв на її місце нову власну фотокартку та на першій та другій сторінках змінена цифра дати народження, тим самим підробила офіційний документ - паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , маючи на меті в наступному використовувати його, видаючи себе за іншу особу.

Згідно висновку експерта за № СЕ-19/104-24/33378-ДД від 20.08.2024, бланк паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.2015 Довгинцівським РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виготовлений поліграфічним способом з використанням форм плоского офсетного друку. В наданому паспорті в первинний зміст документу вносились наступні зміни: на першій сторінці первинна фотокартка була замінена - відокремлена (видалена з частиною поверхні бланку паспорта), після чого на її місце була вклеєна нова; на першій та другій сторінках в графі «Дата народження» в цифровому напису року народження «1980» третя цифра була виправлена з цифри «6» на цифру «8» шляхом дописки додаткового штриха. Зміст первинного напису читався як «1960». Ознак внесення змін до первинного змісту інших реквізитів паспорту не виявлено.

Умисні дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками: підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.08.2024, приблизно о 12:39 годині, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , маючи за мету уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, видаючи себе за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі у розпорядженні завідомо підроблений документ, а саме бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого попередньо були вклеєна її власна фотокартка, реалізуючи прямий умисел на вчинення кримінального проступку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на підтвердження своєї особи пред`явила дільничому СП СДОП ВП Криворізького РУП ОСОБА_11 , до числа функціональних обов`язків якого входить складання адміністративних матеріалів, завідомо підроблений офіційний документ, а саме паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використав завідомо підроблений ним документ.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції призначив покарання яке не відповідає санкції ч.1 ст. 358 КК України та покарання з порушенням вимог ст. 69-1 КК України, оскільки обвинувачена свою вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, злочинним діями матеріальної шкоди не спричинено. Отже суд не мав права призначати покарання більше ніж дві третини від максимального строку покарання, що становить 1 рік 4 місяців обмеження волі.

Позиції учасників апеляційного провадження

Прокурор просив апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Захисник просив погодився із доводами прокурора щодо зміни апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин, правильність кваліфікації її дій за ч.ч.1, 4 ст.358 КК України учасниками процесу не оспорюються. Вирок ухвалений в порядку спрощеного провадження. Тому, згідно зі ст.404 КПК України у зазначеній частині оскаржуване судове рішення у апеляційному порядку не перевіряється.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 призначено покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 3 місяців арешту, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд, який також застосовується замість покарання у виді арешту.

Санкція ч.1 ст.358 КК України на момент вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку та відповідно на момент ухвалення вироку, передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

На вказані зміни місцевий суд не звернув увагу та призначив ОСОБА_9 покарання, яке взагалі не передбачено санкцією відповідної статті, що є порушенням вимог діючого Законодавства України. У зв`язку із тим, що санкцією статті передбачений пробаційний нагляд, який є менш тяжкий ніж арешт, вироку суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.4 ст.358 КК України судом першої інстанції не взято до уваги вимоги наведені у ст. 69-1 КК України.

Так, відповідно до вимог ст.69-1 КК України, а також п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбаченими п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк та розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Верховний Суд України у правовому висновку щодо застосування ст. 69-1 КК України своїм рішенням від 14.04.2016 констатував, що неможливість застосування положень ст. 69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнала у повному обсязі, надала згоду на розгляд кримінального провадження в спрощеному порядку. Судом першої інстанції визнано обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди не заподіяно.

Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, обставинам вчинення кримінального правопорушення та обставинам, що пом`якшують її покарання, через його суворість, у зв`язку з не застосуванням ст.69-1 КК України.

Суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою та не надав їм належної оцінки при призначенні обвинуваченій покарання за ч.4 ст.358 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи прокурора є обґрунтованими та вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, яке не повинно перевищувати двох третин максимального строку.

Враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінальних правопорушень ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, які відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка незаміжня, малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштована, інвалідом не являється, раніше не судима, у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебувала та не перебуває, наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, достатнім буде покарання: за ч.1 ст.358 КК України - у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.591 КК України, за ч.4 ст. 358 КК України - у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

Призначене ОСОБА_9 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї положення ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки обставини, на які він зауважує у скарзі, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є, відповідно до положень ст.ст.408, 409 КПК України, безумовною підставою для зміни вироку.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 404, 405, 407, 408, 409, 424, 532 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1,4 ст. 358 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Призначити обвинуваченій ОСОБА_9 за:

- ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України, покласти такі обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно ОСОБА_9 покарання у виді 1 (одного) року 4 місяців обмеження волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді