справа № 179/1058/24
провадження № 1-в/179/51/24
У Х В А Л А

23 вересня 2024 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку відносно ОСОБА_5 у відповідність до закону,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся в суд з поданням про приведення вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання мотивує тим, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Вказує, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 9 серпня 2024 року та таким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3 028 грн. Відповідно до вироку суду ОСОБА_5 12.05.2024 року вчинив крадіжку на суму 3 800 грн. та цього ж дня на суму 2 531 грн. 38 коп. Зазначає, що вартість викраденого майна ОСОБА_5 на момент вчинення правопорушення у 2024 році не перевищувала 3 028 грн. Відтак вважає, що на підставі ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України слід привести вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Представник органу пробації у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Засуджений у судовому засіданні залишив вирішення питання на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні такого, з огляду на те, що питання щодо декриміналізації підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст.74 КК України.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи, суд приходить до такого висновку.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Законом України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 9 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

З врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на даний час становлять 3028 грн.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 3 даної статті КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону, а норми, на які посилається представник органу пробації, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від покарання та його відбування.

Крім того, із подання органу пробації фактично вбачається, що орган пробації просить переглянути вирок суду, який набрав законної сили, однак такі повноваження у суду першої інстанції не передбачені діючим КПК України.

Відтак, з врахуванням наведеного вище, зокрема того що, положеннями чинного законодавства не передбачено можливості приведення вироку суду у відповідність до закону, суд приходить до висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Новомосковського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про приведення вироку від 11.07.2024 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до закону - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1