ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 515/544/24 Провадження по справі № 1-кп/514/134/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське в режимі відеоконференції з Татарбунарським районним судом Одеської області за участю захисника ОСОБА_5 . кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000885 від 02 серпня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2023 року, приблизно о 15:45 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння заборонено, приступив до керування легковим автомобілем «ВАЗ 2109», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який має технічну несправність гальмової системи задніх коліс чим допустив порушення вимог п. 2.3, п. 2.9. а) п. 31.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху України), який передбачає, що:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

п. 31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У подальшому, 02.08.2023, приблизно о 15:45 год., у світлий час доби, у суху ясну сонячну погоду, без опадів, водій ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», здійснював рух у АДРЕСА_1 , на якій організовано двосторонній рух транспортних засобів та не поділена на смуги руху, з боку АДРЕСА_2 , зі швидкістю, приблизно 73,8 км/год, чим порушив вимоги п. п. 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, які передбачають, що:

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»,

та в порушення вимог п. 2.3. в) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки»,

здійснював перевезення пасажирів не пристебнутих ременями безпеки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні праворуч, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилась на задньому сидінні ліворуч, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходилась на задньому сидінні праворуч.

При наближенні до ділянки АДРЕСА_2 , яка розташована біля будинку АДРЕСА_3 , водій ОСОБА_4 не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан проїзної частини, стан свого здоров`я та своє самопочуття, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, діючи з необережності та в порушення вимог п. п. 1.5., 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху України, які передбачають:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці дороги, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із попередньою швидкістю, в результаті чого на вказаній ділянці вулиці не впорався із керуванням свого автомобіля і допустив його виїзд за межі проїзної частини, де допустив зіткнення автомобіля з придорожніми деревами розташованими на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 внаслідок чого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження:

закриту черепно-мозкову травму у формі крововиливів під м`якими мозковими оболонками тім`яних ділянок головного мозку з наявністю синців правих параорбітальної та завушної ділянок;

закриту травму грудної клітки: перелом медіального краю правої лопатки, переломи задніх відрізків 3-4 правих ребер, двобічний «малий» гемоторакс, забій легень;

закриту травму хребта: переломи остистих відростків L2-L4, перелом правої бокової маси S1, перелом задньо-верхньої ості клубової кістки;

травму правої верхньої кінцівки: синців та різаних ран правого передпліччя, закритий перелом середньої третини правої ліктьової кістки.

Морфологічні особливості вищеописаних ушкоджень вказують на те, що вони заподіяні дією (діями) тупих твердих та гострих предметів, в тому числі могли утворитися в умовах транспортної автомобільної пригоди всередині салону автомобіля.

Всі ушкодження у ОСОБА_7 утворилися по одному механізму практично одночасно, або у вкрай короткий проміжок часу, таким чином, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми голови, хребта, грудної клітки та правої верхньої кінцівки, який не був небезпечний для життя, при звичайному своєму клінічному перебігу викликає тривалий розлад здоров`я терміном понад 3-х тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.91.1995 р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Допущенні водієм ОСОБА_9 порушення вимог п. п. 31.1, 12.1, 12.4, 2.9 а та п. 2.3 б Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7

29 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно з умовами укладеної угоди обвинувачений беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи вимоги ч.1 ст.69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання ніж визначено санкцію ч.1 статті 286-1 Особливої частини КК України, сторони домовились про призначенням обвинуваченому узгодженого покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцть тисяч) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 просила затвердити угоду про примирення, наслідки затвердження угоди їй роз`яснені і зрозумілі про що надала заяву.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся; просив суд затвердити угоду про примирення. Обвинувачений підтвердив, що наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосований до нього в разі затвердження угоди, йому роз`яснено та він їх розуміє.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 вказуючи на наявність у матеріалах кримінального провадження відсутності обмежень, які виключають укладення угоди про примирення, те, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином, матеріальна шкода відсутня, обставин, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, просив затвердити угоду про примирення та призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Прокурор в підготовчому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були вчинені ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України , тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Водночас, суд достовірно пересвідчився, що укладення угоди між обвинуваченим та потерпілою є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови укладеної угоди від 29 березня 2024 року не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб. Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, наявність пом`якшуючих обставин, у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого, відсутністю будь-яких претензій з боку потерпілої, те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, у сукупності такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання обвинуваченому, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Сторонам угоди роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам закону, не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, яке знайшло свій прояв у тому, що обвинувачений розуміє та засуджує свої дії, критично оцінює свою протиправну поведінку, жалкує про спричинені потерпілій наслідки, готовий нести покарання; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що, зокрема не заперечив прокурор та, що як зазначив, знайшло прояв у тому, що обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, визнавав свою вину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, його молодий вік, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться, перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Щодо призначення додаткового покарання, то зважаючи на те, що причиною вчинення цього злочину стало порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що підвищує його суспільну небезпеку, тому суд не знаходить законних підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами сприятиме запобіганню вчиненню обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 29 березня 2024 між обвинуваченим та потерплою та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім цього, з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути витрати на залучення експертів в розмірі 12 422 гривень.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 року та 23.08.2023 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 29 березня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_7 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді покарання із застосуванням ст. 69 КК України в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи на суму 12 422 (дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні.

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 року у справі №495/8021/24 (1-кс/495/1613/2023, а саме на:

- автомобіль марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у постійному користування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_1 ;

- зразки крові водія автомобіля марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в двох скляних колбах, які поміщено до сейф-пакету №WAR0045064 - скасувати.

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2023 року у справі №495/8021/24 (1-кс/495/1613/2023, а саме на:

- двд-диск з вмістом відеозаписів з камери відео спостереження, зроблених 02.08.2023 в період часу з 15:00 годин до 16.06 години, вилученого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_1 , який поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №1» - скасувати.

Речові докази у справі, а саме автомобіль марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 вважати повернутим ОСОБА_11 .

Речові докази у справі, а саме двд-диск з вмістом відеозаписів з камери відео спостереження, зроблених 02.08.2023 в період часу з 15:00 годин до 16.06 години, вилученого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_1 , який поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №1», який знаходяться в матеріалах кримінального провадження, відомості за яким внесені до ЄРДР за №0000885 від 02 серпня 2023 року - залишити в матеріалах кримінального провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за №0000885 від 02 серпня 2023 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області у 30-денний строк з моменту його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому, захиснику та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1