Справа № 529/447/24
Провадження № 1-в/529/50/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу пробації - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області подання Полтавського районного сектору № 1 філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області про звільнення від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23 травня 2024 року за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Полтавський районний сектор № 1 філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.05.2024 у справі № 529/447/24.

В обґрунтування подання вказано, що вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.05.2024 у справі № 529/447/24 ОСОБА_5 був засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно з цим вироком суду, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, розмір викраденого майна за цим злочином становить 581,11 грн. 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, цим законом декриміналізовано вчинення крадіжок у 2024 році на суму меншу за 3 028,00 грн.

Вказуючи на те, що зазначений закон скасовує кримінальну відповідальність за вчинення крадіжки майна на суму, меншу ніж 3 028,00 грн, тобто поліпшує становище особи, а тому має зворотну дію у часі, орган пробації просить звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.05.2024 у справі № 529/447/24.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у поданні та в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подання, просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити подання органу пробації про його звільнення від покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією цього діяння.

Розглянувши матеріали подання, вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23 травня 2024 року за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

З вказаного вище вироку суду вбачається, що ОСОБА_5 07 квітня 2024 вчинив незакінчений замах на крадіжку чужого майна на суму 581,11 грн, що було кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX), яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

До набрання чинності Законом № 3886-IX, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. У 2024 році податкова пільга становить 1 514,00 грн.

Таким чином, на теперішній час мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознака кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, повинна становити не менше 3 028,00 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 виклала правовий висновок, що вказана у Законі № 3886-IX зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_5 за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.05.2024 у справі № 529/447/24 вчинив 07.04.2024 незакінчений замах на крадіжку чужого майна на суму 581,11 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму менше 3 028,00 грн, вказане діяння декриміналізовано Законом № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, суд дійшов висновку, що подання органу пробації підлягає задоволенню та вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного цим вироком покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненої ним крадіжки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Полтавського районного сектору № 1 філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області про звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23 травня 2024 року у справі № 529/447/24 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненої ним крадіжки Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1