Справа № 644/1297/24
н.п. 1-кп/644/454/24
В И Р О К

іменем України

24 жовтня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в залі суду, кримінальне провадження № 0000221 від 07.02.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого без офіційного працевлаштування, раніше судимого: 19.08.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2,3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 31.12.2020 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами) в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

06 лютого 2024 року, приблизно о 16.00 год., точний час не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись в спільному тамбурі квартир № АДРЕСА_3 , де він мешкає, побачив велосипед спортивного типу "Diskovery" RIDER AM DD серійний номер ОРS-DIS-29-153, який належить сусідці з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_5 , виник раптовий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного велосипеду.

ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, будучи упевненим, що його дії залишаться не поміченими, шляхом вільного доступу викрав велосипед спортивного типу "Diskovery" RIDER AM DD, серійний номер ОРS-DIS-29-153, вартість якого згідно висновку експерта № 537 від 12.02.2024 року складає 5833,33 грн. Після чого, ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

Допитаний у судовому засіданні, у якості обвинуваченого, ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище. Просив суворо не карати. Зазначив, що спричинену злочином потерпілій шкоду відшкодував добровільно і вона претензій до нього не має.

Прокурор, потерпіла, обвинувачений та його захисник вважали за доцільне розглянути справу в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше судимий, одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, працює без офіційного працевлаштування, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та судовому розгляду, добровільне відшкодування потерпілій завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думки прокурора та потерпілої, які вважали за можливе призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Також суд, вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, та призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, суд враховує наступні обставини: наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, за яким він характеризується задовільно, та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду. Дії та поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, вказують на його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину. Поведінка обвинуваченого, який свою вину не заперечував, жалкує про вчинене, засуджує свої дії та просить надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, на думку суду свідчать про усвідомлення ним протизаконності вчинених злочинних дій.

За правилами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту ОСОБА_7 за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи № 537 від 12.02.2024 року.

Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд ,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття призначеного йому за вироком покарання звільнити з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ: велосипед спортивного типу "Diskovery" RIDER AM DD серійний номер ОРS-DIS-29-153, після набрання вироком законної сили - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харова.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1