ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 145/1237/24

Провадження №1-кп/145/160/2024

17.09.2024 селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в селищі Тиврів Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 05.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бариш Ульяновської області рф, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб (тобто до 12 серпня 2024 року), вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 04.06.2024 близько 18:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в торговому приміщенні магазину "Світ", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що поруч з продавцем на торговій вітрині знаходиться мобільний телефон марки "Redmi Note 12", належний продавцю ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення зазначеного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету швидкого збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрав з вітрини магазину вищевказаний мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi Note 12" в темно-вишневому чохлі, вартість якого відповідно до висновку експерта складає 6991,85 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним крадіжки, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думки прокурора та обвинуваченого дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст.?349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, розміру процесуальних витрат, долі речових доказів.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, в період дії воєнного стану вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, про скоєне жалкує.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Вінницьким районним відділом № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінені як середні. Орган пробації вважає що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства. При цьому, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76, також додаткові обов`язки, передбачені п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вину визнав, наявність пом`якшуючих покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, нейтральну характеристику за місцем проживання, висновки досудової доповіді, суд дійшов переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, та про можливість застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає вказане покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме його особі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні складають витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1135,92 грн. Відповідно до вимог ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 17.09.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 92 коп.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 (справа№145/1120/24), після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні:

- мобільний телефон бежевого кольору марки «Xiaomi Redmi Note 12» в чохлі темно-вишневого кольору з сім-карткою всередині, який було поміщено до спеціального пакету НПУ СУ № PSPI 251060 з підписом потерпілої та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій (законному власнику) ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

У відповідності до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошена резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1