Справа № 346/2084/24
Провадження № 11-кп/4808/347/24
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2024 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою змінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі або громадських робіт.

Зазначає, він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зауважує, що офіційно працює, та здобув професію «електрозварювальника».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2024 року відмовлено у задоволенні подання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Суд першої інстанції мотивував таку позицію мотивує тим, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Коломийській ВК № 41 з 16.11.2022 року, згідно вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області визнано та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. ОСОБА_7 відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання.

Суд дійшов висновку про те, що матеріали особової справи не містять доказів, що засуджений ОСОБА_7 виявляв бажання працювати. З урахуванням незначного часу праці, кількості заохочень та стягнень, суд вважав не доведеним те, що засуджений став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не з`явився в судове засідання апеляційного суду, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Згідно листа від 20 червня 2024 року №3/3/1-2652 начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» ОСОБА_9 вбачається про неможливість забезпечити проведення судового засідання по справі в режимі відеоконференції з ДУ «Коломийська виправна колонія (N?41)» за участю засудженого ОСОБА_7 , яке призначено на 23 липня 2024 на 10 год. 30 хв., у зв?язку із звільненням останнього за ст. 81-1 КК України (умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби за контрактом). Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 31.05.2024 (справа 346/2862/24). Вибув 17.06.2024 у військову частину НОМЕР_1 .

Під час апеляційного розгляду:

-прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, засуджений ОСОБА_7 відбував покарання у Коломийській ВК № 41 з 16.11.2022 року, згідно вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області визнано та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання.

24 квітня 2024 року начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_10 .

В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. Під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» допускав порушення режиму утримання, за що було накладено 2 (два) дисциплінарні стягнення, які погашені в законному порядку. Заохочення не застосовувались. З 13.11.2021 року по 16.11.2022 року відбував покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)». За час відбування покарання допускав порушення режиму утримання, за що було накладено 2 (два) дисциплінарні стягнення, які погашено. Заохочення на застосовувались. З 16.11.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Працевлаштований у виробничій майстерні установи. До роботи відноситься добросовісно. Застосовано 2 (два) заохочення. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими різної спрямованості. За характером запальний, скритний. Соціальні зв?язки підтримуються. Підтримує спілкуванню із матір?ю. Вину в скоєному злочині визнає повністю та розкаюється згідно вироку, усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення. Виконавчі листи не поступали. Станом на 04.04.2024 року відбув більше 2/3 (дві третіх) призначеного судом строку покарання. Став шлях на виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 82 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставини та врахував відомості, які вбачаються з доказів.

Згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_7 (а.п. 2-3) за час відбування покарання характеризується наступним чином: допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що застосовано чотири дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені. Застосовано два заохочення. Працевлаштований у виробничій майстерні. До роботи відноситься добросовісно. У відношенні до представників адміністрації колонії завжди тактовний, ввічливий. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», «Професія». Санітарно-гігієнічних норм дотримується. Зовнішній вигляд завжди охайний. За характером спокійний, врівноважений. В індивідуальних бесідах відвертий. Виконавчі листи не надходили. 17.11.2022 року, Протокол № 82, так, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до самоушкодження. 17.11.2022 року, особова справа, так, перебуває на профілактичному обліку, як схильний до захоплення заручників.

Відповідно до Довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 від 04.04.2024 року, до засудженого застосовувались два заохочення (подяки) та накладались чотири стягнення, які погашені (а.п. 4).

Відповідно до Довідки від 04.04.2024 року, в засудженого ОСОБА_7 , виявлено остеохондроз грудного відділу хребта, працездатний із працевлаштування (а.п. 9).

Відповідно до Довідки № 55 про працевикористання засудженого ОСОБА_7 від 03.04.2024 року, в 2022 та 2023 роках засуджений не був працевлаштований.

ОСОБА_7 працював лише в березні 2024 року (а.п. 10).

Перевіряючи доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 82 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставин та врахував всі відомості, які вбачаються з доказів, долучених до подання.

Колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких обставин, які б дозволяли застосувати заміну на більш м`яке покарання з урахуванням даних про особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 82 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2024 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5