ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/155/21 Номер провадження 11-кп/814/537/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження 0000026 від 04 лютого 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 09.11.2021 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Шишаки Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, учня першого курсу ПТУ № АДРЕСА_2 , непрацюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:

- вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80-ти годин громадських робіт;

- вироком цього ж суду від 31 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- вироком цього ж суду від 08 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту. 28 січня 2016 року звільненого по відбуттю строку покарання;

- вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання, визначеного на підставі ст. 71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 14 червня 2016 року за ч. 2 ст. 190 КК України до остаточного покарання, визначеного на підставі ст. 71 КК України, у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2017 року за ч. 2 с. 185 КК України до остаточного покарання, визначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі. 29 жовтня 2018 року відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтава від 19 жовтня 2018 року звільнений умовно - достроково на невідбутий строк покарання - 1 рік 2 місяці 2 дні;

- вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2020 року за частинами 2 і 3 ст. 185 КК України на 3 роки 4 місці позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 185, ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі

По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, 07 січня 2021 року, близько 21 години, ОСОБА_8 зайшов до приміщення гаража домогосподарства потерпілого ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_3 , щоб забрати, належну йому, портативну колонку. Перебуваючи у приміщенні гаражу, діючи з корисливою метою, таємно повторно викрав бензопилу марки «GOODLUCK», модель GL 4500, червоного кольору, вартістю 999 грн. 67 коп., та покинув домогосподарство.

На указаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Крім того від обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон №3886-IX), яким внесено зміни до ст.51 КпАП України (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КпАП України (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 07 січня 2021 року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а 50 відсотків від його розміру складає 1135 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2270 грн.

Як видно з мотивувальної частини вироку, сума майна, яке обвинувачений таємно викрав, є меншою, ніж визначена для кримінальної відповідальності у даному випадку (2270 грн).

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Приписами ч.3 ст.479-2 КПК України встановлено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Обвинувачений у засіданні апеляційного суду надав згоду на закриття провадження з цих підстав.

Таким чином, вирок суду підлягає до скасування, а кримінальне провадження до закриття на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин обвинуваченого необхідно звільнити з-під варти в залі суду, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2020, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, необхідно виконувати самостійно.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 09.11.2021 відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження №0000026 закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_8 звільнити з під варти в залі суду.

Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4