У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.08.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, який проходить військову службу на посаді командира 3-го кулеметного відділення кулеметного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст. 115 КК України, -

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави, строком до 21 жовтня 2024 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21 жовтня 2024 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави, строком до 21 жовтня 2024 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною.

На думку захисника, тримання ОСОБА_6 на гауптвахті порушує його право на захист, оскільки в м. Миколаєві та в Миколаївській області відсутні гауптвахти.

Апелянт зазначає, що в КПК України взагалі не передбачено, що слідчий суддя визначає місце де особа повинна триматись під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст. 115 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 23.08.2024 в період часу з 18:09 по 19:46 годин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , за місцем мешкання у власному будинку разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись у вище вказаному місці та часі ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , вживали алкогольні напої, піч час чого у них виник словесний конфлікт на грунті ревнощів. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел щодо протиправного спричинення смерті ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_8 на грунті ревнощів, що виникли під час сварки, повною мірою усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер свого діяння, перебуваючи в стані сп`яніння ОСОБА_6 , стоячи навпроти ОСОБА_8 , штовхнув її двома руками від чого остання впала на двоспальне ліжко на живіт надалі з метою подолання супротиву ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , дістав поясний ремінь зі своїх штанів який накинув їй на шию тим самим спричинив тілесні ушкодження шляхом стискання органів шиї що призвело до механічної асфіксії (удушення).

23.08.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 24.08.2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст. 115 КК України.

Зауважено, що 23.08.2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 24.08.2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності ризиків впливу на свідків та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , обізнаний про місця проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а враховуючи, що підозрюваний, будучи призваним на військову службу за мобілізацією, самовільно залишив місце тимчасової дислокацій військової частини та відносно нього розпочато кримінальне провадження №0002132 від 09.05.2024, є наявним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, наявність встановлених ризиків, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, відповідно до змісту ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про застосування запобіжного заходу зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно положень ч.4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст. 197 КПК України.

Тобто, положеннями ст. 196 КПК України не передбачено, що слідчий суддя визначає місце де особа повинна утримуватись під вартою. Таким чином, рішення слідчого про необхідність утримувати ОСОБА_6 в умовах гауптвахти суперечить вимогам ст. 196 КПК України та виходить за межі повноважень слідчого судді.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення місця утримання підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.08.2024 року, щодо ОСОБА_6 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 21 жовтня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: