Справа № 455/2507/23
Провадження № 1-кп/455/81/2024
ВИРОК

Іменем України

25 вересня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 26.06.2023, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Дубрівка Самбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.04.2023 за статтею 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт (покарання відбуте повністю); вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.08.2023 за статтею 390-1 КК України до обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.09.2024 звільнений від призначеного вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.08.2023 покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи впродовж року притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством відносно своєї дружини ОСОБА_7 , зокрема, вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.04.2023 за статтею 126-1 КК України, був засуджений до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт (які повністю відбув 21.07.2023), та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.08.2023 ОСОБА_3 засуджено за статтею 390-1 КК України з обранням міри покарання 1 рік обмеження волі з застосуванням в порядку ст. 75, п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України іспитового строку терміном 1 рік, та, крім цього, раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності згідно статті 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_7 , з якою він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, що підтверджується постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.03.2023 та 01.05.2023, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , у порушення вимог статті 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 30.03.2023 по 17.04.2023, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_7 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її сторону, приниженні та призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_7 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання, що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 25.06.2023 о 23:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю проживання, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь і гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю дружини ОСОБА_7 , що викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання, що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується в домашньому насильстві, тобто, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в домашньому насильстві, тобто, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та оголошеному прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про розгляд кримінального провадження повідомлялась у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за обвинуваченням ОСОБА_3 за її відсутності, при призначенні покарання покладалась на розсуд суду.

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за статтею 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно статті 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного,який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: раніше судимий вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.04.2023 за статтею 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт (покарання відбуте повністю); вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.08.2023 за статтею 390-1 КК України до обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.09.2024 звільнений від призначеного вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.08.2023 покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;також береться до уваги його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні трьох дітей; за даними облікової документації під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується добре; щиро кається, а також береться до уваги думка потерпілої, яка при призначенні покарання покладалась на розсуд суду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Аналізуючи вимоги статей 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 по справі № 645/10158/14-к.

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією статті 126-1 КК України, - у виді громадських робіт, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.11.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, терміном до 13.01.2024. Термін обраного до обвинуваченого запобіжного заходу закінчився. Під час судового розгляду запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, призначивши йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1