У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 23.09.2024 р. близько 16.00 родич її покійного чоловіка ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_1 , коли був незаконно затриманий невідомими особами у формі поліції. Як їй стало відомо пізніше, її знайомого ОСОБА_5 доставили в ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 24.09.2024 доставили у Львівську область. Водночас у ОСОБА_5 відібрали мобільний телефон. Зв`язку з ним немає. Зважає, що у працівників поліції не було правових підстав для затримання ОСОБА_5 та доставления його в Ужгородський РТЦК та СПІ. ОСОБА_4 навчався у спецінтернаті для осіб з обмеженими розумовими здібностями, тому не міг бути законно мобілізованим.

На підставі наведеного, просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_4 .

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання 27.09.2024 не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлялися належним чином, на судове засідання 30.09.2024 подав письмові пояснення на вказану скаргу, згідно з якими повідомлено про обізнаність про розгляд скарги, повідомлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не затримувався ІНФОРМАЦІЯ_1 та не утримувався в такому. При перебуванні в ІНФОРМАЦІЯ_4 такого, встановлено, що він є військовозобов`язаним, не надав жодних підтверджуючих документів, які би надавали право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Після уточнення військово-облікових даних та визначення ступеня придатності до військової служби, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.09.2024 р. № 851 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації та поіменного списку від 28.09.2024 р. № 23654, гр. ОСОБА_4 був направлений в складі команди НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Розглянувши вказану скаргу та дослідивши додане до неї свідоцтво про народження, письмові пояснення, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормами ст. 208 КПК України встановлено виключні випадки, за наявності яких уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти СБ України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері цивільного захисту).

Згідно норм КПК України, службові (посадові) особи зазначеної військової частини, у тому числі територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_2 не є правоохоронними органами чи органами державної влади, на яких покладено функцію затримання чи утримання осіб під вартою, а також службові чи посадові особи не є уповноваженими особами, що уповноважені затримати особу в рамках кримінальної юрисдикції в силу ст. 208 КПК України.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом, тобто КПК України, порядку.

Аналіз статті 206 КПК України передбачає як незаконне затримання особи - тримання особи під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або не звільнення з під варти після внесення застави.

За наслідками розгляду скарги та поданих документів, факт незаконного позбавлення свободи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, не знайшов свого підтвердження, а тому в задоволенні скарги, поданої в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1