Провадження № 1-кс/947/9883/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000042 від 25.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000042 від 25.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів, накласти арешт (шляхом заборони права використання, розпорядження та володіння) на речі, вилучені у ході обшуку 24.07.2024за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 надав до суду заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги якого підтримав у повному обсязі.

Власник майна у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Детективами Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000042 від 25.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, за фактом незаконного виготовлення підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, а так само збут таких товарів.

Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво вказаним досудовим розслідуванням .

В ході досудового розслідування встановлено, що на території Одеської області діє група осіб, яка причетна до незаконного виготовлення, незаконного зберігання з метою збуту, транспортування з цією метою та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що вказаною групою осіб здійснюється незаконне виготовлення алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, а так само збут таких товарів.

В ході досудового розслідування від Роздільнянського РВ Управління СБУ в Одеській області надійшли матеріали, згідно з якими за результатами проведених заходів, спрямованих на встановлення осіб, які займаються незаконним продажем товарів підакцизної групи на території Роздільнянського району Одеської області, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом тривалого часу займаються виготовленням товарів підакцизної групи, а саме: спирту та алкогольних напоїв низької якості без марок акцизного податку України, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, з метою подальшого збуту таких товарів у роздрібній мережі - міський ринок в м. Роздільна та оптовими партіями, використовуючи соціальні мережі Інтернету: вайбер, телеграм, а також збутом сигарет іноземного виробництва (Ritm, Pull, Urte, UT, Polermo, Fest, Bond, Marvel, LM, Compliment, Marshal, Прима) без марок акцизного податку України, у спосіб вказаний вище.

04.03.2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що 22.12.2023 року, перебуваючи на міському ринку в м. Роздільна придбав у ОСОБА_5 сигарети торгової марки «Astra» без марок акцизного податку України, а також 1 літр спирту, після вживання якого поскаржився на погане самопочуття.

Також, в ході досудового розслідування, на підставі доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки проведено контрольовану закупку, за результатами якої особою, яка виявила бажання бути залученою до конфіденційного співробітництва, добровільно видано сигарети торгової марки «Фредо» в кількості 10 (десять) пачок без марок акцизного податку України та сигарети торгової марки «Рітм» в кількості 10 (десять) пачок без марок акцизного податку України, які останній 07.06.2024 року за готівкові грошові кошти у сумі 650 грн. придбав у ОСОБА_5 , перебуваючи на міському ринку в м. Роздільна.

У ході розслідування отримано відомості про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задіяні у вчиненні злочину,зберігають підакцизні товари за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

24 липня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

-Мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A20»ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2

-Зв`язка ключів в загальній кількості 20 шт.;

Тютюнові вироби без марок акцизного податку України, а саме:

-Пачки із маркуванням «Lucky Strike»в кількості 10 од.;

-Пачки із маркуванням «Malboro»в кількості 3 од.;

-Пачки із маркуванням «Marvel»в кількості 50 од.;

-Пачки із маркуванням «LM»в кількості 30 од.;

-Пачки із маркуванням «Perfect»в кількості 30 од.;

-Пачки із маркуванням «Nistru»в кількості 70 од.;

-Пачки із маркуванням «Astru»в кількості 150 од.;

-Пачки із маркуванням «Ritm»в кількості 140 од..

24 липня 2024 року детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», положень статей 91, 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії досудового розслідування є наявність достатніх підстав вважати, що майно, вилучене у ході обшуку 24.07.2024за адресою: АДРЕСА_1 : тютюнові виробі мають ознаки як предмета кримінального правопорушення, так і ознаки майна, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому є важливими доказами можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 204 КК України.

За ст.204 КК України відповідальність визначено за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Вжитим у диспозиції ст.204 КК України незаконним виготовленням підакцизних товарів, зокрема, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, вважаються товари, виготовлені: особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, чи суб`єктом господарської діяльності без одержання ліцензії, якщо їх виготовлення підлягає ліцензуванню, або суб`єктом господарської діяльності, який має ліцензію на їх виготовлення, але частину (чи повністю) виготовлених товарів не відображає у звітності, тобто не сплачує акцизний збір, сплата якого є обов`язковою.

Предметом кримінальних правопорушень, передбачених ст.204 КК України, можуть бути і фальсифіковані тютюнові вироби.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають, в тому числі такі види господарської діяльності як виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Зв`язок вилученого в ході обшуку майна із вчиненням злочинів, передбачених ч. 3 ст. 204 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні вилученого мобільного телефону та оскільки зафіксована на ньому інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема факту реалізації незаконно виготовлених електронних сигарет

Враховуючи виявлення у мобільному телефоні відомостей та файлів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, існує загроза їх знищення, зокрема, видалення листування, адресатів, телефонних дзвінків, а також те, що ймовірні співучасники кримінального правопорушення можливо спілкувались між собою за допомогою месенджерів, встановлених на мобільному пристрої, де може зберігатися переписка між ними, які можуть мати значення для кримінального провадження, можливе збереження на сім-картах номерів телефонів осіб, які можуть бути причетними до цього кримінального правопорушення, їх листування та інформацію про з`єднання, а також обставини, за яких вилучено вищевказані технічні пристрої, слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування вилучений мобільний телефон відповідає ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки містить інформацію та відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи наявну можливість виявлення у мобільному телефоні відомостей та файлів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, існує загроза їх знищення, зокрема, видалення листування, адресатів, телефонних дзвінків, документів, програм, а також приховування чи знищення самих пристроїв.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого телефону та рідин, при цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

Як на цьому обґрунтовано зауважує прокурор у клопотанні про арешт майна, вилучені речі необхідні для подальшого проведення судових експертиз, оскільки можуть містити сліди вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначена обставина свідчить про те, що вилучені речі необхідні для проведення їх подальшого експертного дослідження, внаслідок чого не накладення арешту на них призведе до негативних наслідків для кримінального провадження, зокрема, може призвести до їх втрати, пошкодження або знищення.

Отже, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам в ході досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що в ході вирішення питання про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Цей стандарт стороною обвинувачення було дотримано при ініціюванні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Окрім того, до завдань слідчого судді/суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного вище кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а тому заперечення представника власника майна є не обґрунтованими.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів, у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків приховування, знищення, відчуження названих вище матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії провадження не в застосований стороною обвинувачення та визначений слідчим суддею спосіб (зберігання в органу досудового розслідування) не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Не накладення таким чином арешту на вилучене майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ним ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Слідчий суддя ураховує і те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання кримінального провадження. А тому в цьому конкртеному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику або володільцю звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якою арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, клопотання прокурора є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, а тому слідчий суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вилучене майно оскільки вони мають важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказами, за допомогою яких можливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а незастосування цього заходу може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, що створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000042.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000042 від 25.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони права використання, розпорядження та володіння на речі виявлені та вилучені у ході обшуку, проведеного 24.07.2024за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

Мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A20»ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2

Зв`язка ключів в загальній кількості 20 шт.;

Тютюнові вироби без марок акцизного податку України, а саме:

Пачки із маркуванням «Lucky Strike»в кількості 10 од.;

Пачки із маркуванням «Malboro»в кількості 3 од.;

Пачки із маркуванням «Marvel»в кількості 50 од.;

Пачки із маркуванням «LM»в кількості 30 од.;

Пачки із маркуванням «Perfect»в кількості 30 од.;

Пачки із маркуванням «Nistru»в кількості 70 од.;

Пачки із маркуванням «Astru»в кількості 150 од.;

Пачки із маркуванням «Ritm»в кількості 140 од..

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1