Справа № 226/1894/24
Провадження № 1-кп/932/555/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000094 від 30.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

17 жовтня 2024 року було ухвалено рішення про призначення судового розгляду.

У судовому засіданні сторона захисту подала наступні клопотання:

- захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав клопотання про визначення застави щодо свого підзахисного;

- захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав клопотання про визначення застави щодо свого підзахисного;

- захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав клопотання про зміну запобіжного заходу своєму підзахисному.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримав подані клопотання щодо визначення застави для обвинувачених та наполягав на задоволенні, враховуючи відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та безпідставність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , підтримав доводи зазначені в своєму клопотанні та просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали позиції своїх захисників та просили суд задовольнити подані клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотань, оскільки вважає їх передчасно поданими у зв`язку із тим, що ризики, які раніше були встановлено судом тривають.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, судову повістку про дату, час та місце розгляду справи не отримав, через відсутність зв`язку.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 із тримання під вартою на запобіжний захід у виді застави, не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У своїх клопотаннях захисник ОСОБА_4 просить суд визначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів строком на 60 діб з дати постановлення ухвали, посилаючись на таке.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодним чином не бажали та не бажають переховуватися від суду. Починаючи з моменту затримання та по даний час будь-яких спроб зі сторони обвинувачених переховуватися від суду не було. Місце служби ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відоме органам досудового розслідування, а тому ризики їхнього переховування відсутні.

У разі звільнення їх з місце попереднього ув`язнення, вони будуть зобов`язані повернутись до військової частини, в якій вони несуть службу Військова частина НОМЕР_1 . Невиконання такого обов`язку матиме наслідки вчинення військового кримінального правопорушення та, як наслідок, розшук ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не лише по цій справі, а й по дезертирству.

Сторона обвинувачення не надала суду жодних доказів того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 намагалися протиправно залишити місце тримання під вартою, вживали якісь дії по підготовці побігу тощо.

Вказані обставини спростовують позицію сторони обвинувачення про наявність вказаного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та навпаки, свідчать про його абсолютну відсутність.

Підзахисні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодним чином не виражали та не виражають будь-яких спроб впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні. Так, ризику впливати на свідків, експертів та спеціалістів немає.

Зазначений ризик також частково втратив своє актуальність, оскільки судові експерти, які виконували експертизи по даній справі та були попереджені про надання завідомо неправдивих висновків, вже надали свої висновки, які знаходяться в матеріалах справи.

Окрім того, під час досудового розслідування, так і на даний час ані потерпілий, ані свідки не повідомляли слідчого чи прокурора про вплив або навіть намір позапроцесуального впливу на них.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жодних клопотань чи заяв стосовно свідків та потерпілого не подавали, у незаконні стосунки з ними не вступали та вплив на них не здійснювали.

Як зазначає сторона захисту, відповідно до наявного у суду реєстру матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування не було допитано жодної особи, яка є військовослужбовцем Військової частини, де проходить службу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, сторона захисту вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого та експертів взагалі відсутній, як і відсутній ризик впливу обвинувачених один на одного, оскільки вони є побратимами та їх позиції не протирічать між собою.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є вихованими та порядними людьми, військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та цілком усвідомлюють поняття невідворотності покарання, тому хочуть дійти логічного завершення справи.

Зазначений ризик більше свідчить про формальний підхід обвинувачення до визначення реальних ризиків, аніж про наявність побоювань, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинять новий злочин, а тим більше продовжать вчиняти кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть та бажають продовжувати захищати Батьківщину, мають для цього необхідні навички та вміння, перебуваючи в статусі обвинувачених останні розуміють наслідки вчинення інших злочинів, як і наслідки переховування від суду тощо.

Окрім того, захисник ОСОБА_4 зазначає про відсутність ризиків, передбачених п. 2 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України через їх безпідставність, неконкретизованість та недоведеність стороною обвинувачення.

Також, захисник ОСОБА_4 просив суд звернути увагу на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який з початку повномасштабного вторгнення захищає територіальну цілісність України, має цивільну дружину ОСОБА_9 та виховує малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє на онкологічне захворювання та має статус інваліда. Також, на утриманні ОСОБА_6 знаходиться мати ОСОБА_11 та батько ОСОБА_12 , які мають похилий вік та потребують допомоги.

У свою чергу, ОСОБА_7 має дружину та малолітню доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про яку він постійно піклується, виховує та повністю забезпечує її фінансово. Також на утриманні ОСОБА_7 знаходиться його мати, через смерть батька він єдиний хто допомагає та піклується про неї.

У зв`язку із наведеним, сторона захисту просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченим з тримання під вартою на запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів, який буде гарантувати виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, які сторона захисту просить визначити:

- з`являтись за першою вимогою суду;

- негайно після звільнення прибути до Військової частини НОМЕР_1 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проходять службу;

- не відлучатись з Військової частини НОМЕР_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця служби;

- утримуватись віл спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, а саме з потерпілим, свідками, експертами.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просив суд змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на заставу з покладенням на обвинуваченого певних обов`язків з огляду на наступне.

Сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, передбачених пунктом 1, пунктом 3 та пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Вказана обставина частково є неактуальною, оскільки обвинувальний акт передано до суду, що свідчить про закінчення досудового розслідування. Отже, аргумент про переховування від органів досудового розслідування втратив сенс.

У разі звільнення ОСОБА_6 з місця попереднього ув`язнення, він буде зобов`язаний повернутись до військової частини, в якій він несе службу Військова частина НОМЕР_1 .

Невиконання такого обов`язку матиме наслідком вчинення військового кримінального правопорушення та, як наслідок, розшук ОСОБА_6 не лише по даній справі, а й по обвинуваченню в дезертирстві.

У подальшому суду буде достатньо здійснювати виклик ОСОБА_6 для участі в судовому засіданні або безпосередньо, у тому числі засобами телефонного чи електронного зв`язку, а також через командування військової частини НОМЕР_1 , яке також забезпечить вказівки суду та забезпечить явку ОСОБА_6 .

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що ОСОБА_6 намагався протиправно залишити місце тримання під вартою, вживав якісь дії по підготовці втечі з місця позбавлення волі тощо.

Пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України - незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Зазначений ризик також частково стратив свою актуальність, оскільки судові експерти, які виконували експертизи по даній справі та були попереджені про надання завідомо неправдивих висновків, вже надали свої висновки, які знаходяться в матеріалах справи.

Як під час досудового розслідування, так і на даний час ані потерпілий, ані свідки не повідомляли слідчого чи прокурора про вплив або навіть намір позапроцесуального впливу на них.

Будь-які дії захисту щодо свідків були спрямовані виключно на процесуальні дії, передбачені КПК України клопотання про допит, слідчий експеримент тощо. Сам ОСОБА_6 взагалі жодних клопотань чи заяв стосовно свідків та потерпілого не подавав, у незаконні стосунки з ними не вступав та вплив на них не здійснював.

Цей ризик не існує на даний час, а заборона ОСОБА_6 спілкуватись з вказаними особами належним чином забезпечуватиме інтереси правосуддя під час розгляду цієї справи судом.

Пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Зазначений ризик більше свідчить про формальний підхід обвинувачення до визначення реальних ризиків, аніж про наявність побоювань, що ОСОБА_6 вчинить новий злочин, а, тим більше, продовжить вчинене кримінальне правопорушення.

Жодних доказів наміру ОСОБА_6 вчинити інше кримінальне правопорушення наразі немає. Відшукання способів вчинення інших злочинів з боку ОСОБА_6 зафіксовано не було.

ОСОБА_6 може та бажає продовжити захищати Батьківщину, має для цього необхідні навички та вміння. Перебуваючи в статусі обвинуваченого ОСОБА_6 розуміє наслідки вчинення інших злочинів, як і наслідки переховування від суду тощо.

Обвинувачений ОСОБА_6 має цивільну дружину ОСОБА_9 та малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також на утриманні ОСОБА_6 знаходиться мати ОСОБА_11 .

У зв`язку із викладеним захисник ОСОБА_8 просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів, який буде гарантувати виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, які сторона захисту просить визначити:

- з`являтись за першою вимогою суду;

- негайно після звільнення прибути до Військової частини НОМЕР_1 , де він проходить службу;

- не відлучатися із Військової частини НОМЕР_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця служби;

- утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, а саме з потерпілим, свідками, експертами.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

25 вересня 2024 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 23 листопада 2024 року включно без визначення розміру застави.

Прокурор у своєму клопотанні обґрунтувала необхідність продовження такого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд своєю ухвалою погодився частково із доводами прокурора у клопотанні та дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від суду та ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні. Отже, при обґрунтуванні свої позиції, суд вважає за необхідне звернути увагу на доводи сторони захисту щодо спростування саме цих ризиків, які знайшли своє підтвердження на момент постановлення Ухвали від 25 вересня 2024 року, на відміну від інших, на які посилається сторона захисту.

Зі змісту положень ст. 201 КПК України вбачається, що право сторони захисту на звернення до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу корелюється з обов`язком наведення нових обставин, які не досліджувались та не оцінювались судом при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та були б підставою для зміни запобіжного заходу.

Зі змісту поданих стороною захисту клопотань про зміну запобіжного заходу не встановлено наявності нових обставин, які не розглядалися судом 25 вересня 2024 року під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинувачених.

Так, під час розгляду судом питання про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд, в тому числі, виходив із принципу презумпції невинуватості й не вирішував наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізував причетність обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, факт встановлених обставин, які були б достатніми для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які посилалась прокурор та обґрунтованість суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, судом розглядалася можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинувачених, та суд прийшов до висновку, що застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченим запобіжного заходу та при продовженні строку тримання під вартою.

В свою чергу, наявність міцних соціальних зв`язків обвинувачених, позитивних характеристик як військовослужбовців, на думку суду, не можуть виступати безумовним фактом спростування або зменшення існуючих ризиків, оскільки під час вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини це також не стало стримуючим фактором для запобігання вчинення злочину.

Враховуючи вище викладене, у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу слід відмовити, оскільки вказані клопотання не містить нових обставин, які б не розглядалися судом раніше.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про визначення обвинуваченому ОСОБА_7 застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів строком на 60 діб з дати постановлення ухвали відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів строком на 60 діб з дати постановлення ухвали відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів строком на 60 діб з дати постановлення ухвали відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали буди складений на проголошений 04.11.2024 о 08 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1