УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/9170/24

Провадження №1-кс/712/3794/24

06.08.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000910 від 16.07.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золотоноші Черкаської області, українки, громадянки України, освіта середня, офіційне не працює, не заміжньої, особою з інвалідністю будь-якої групи, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС), депутатом будь-якого рівня не є, не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимої:

вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік;

вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2023 ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки;

ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2024 постановлено виконувати окремо вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023 та вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.12.2023;

13.12.2023 Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, остаточне рішення судом не ухвалено,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000910, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0000910 від 16.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що вона, маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту психотропної речовини «PVP», діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбала без мети збуту у невстановлений спосіб та у невстановленої особи поліетиленовий пакетик із вмістом психотропної речовини «PVP», та з моменту придбання зберігала його при собі до 16 год 52 хв 16.07.2024.

Також ОСОБА_5 підозрюється у тому, що вона у подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, діючи цілеспрямовано, маючи умисел на незаконне зберігання психотропної речовини «PVP», яка знаходилася у поліетиленовому пакетику, незаконно зберігала її при собі, та 16.07.2024 приблизно о 16 год 52 хв, перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_2 була помічена працівниками поліції, у спілкуванні із якими повідомила, що вона зберігає при собі заборонену в обігу речовину, а тому на місце події було викликано працівників слідчої оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, якою останню було затримано у порядку ст. 298-2 КПК України, під час якого ОСОБА_5 добровільно видала поліетиленовий пакетик з кристалічною речовиною, в якому відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № CE-19/124-24/10482-НЗПРАП від 17.07.2024, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено PVP, загальна маса якої становить 1,576 г., що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров?я України від 01.08.2000 № 188, є великим розміром психотропної речовини, після чого виявлений поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною було вилучено працівниками поліції та упаковано до сейф-пакету.

Як зазначено у клопотанні обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України стверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Також у клопотанні вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою до застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується відсутністю стійких соціальних зв`язків в місці проживання ОСОБА_5 , оскільки вона не одружена, не має постійного джерела доходу для забезпечення своєї життєдіяльності, неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про стійкість її злочинних намірів.

Крім того, на розгляді у Золотоніському районному суді Черкаської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Також ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується наявністю такої обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , оскільки остання підозрюється у вчиненні злочину, будучи звільненою від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання зможе впливати на свідків шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на її користь чи відмови від надання показань з метою уникнення нею кримінальної відповідальності.

Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор та слідчий на задоволенні клопотання наполягали повністю з підстав, викладених у клопотанні, вказавши, що вік, стан здоров`я, сімейний стан не перешкоджають перебувати підозрюваної під вартою,

Підозрювана проти задоволення клопотання заперечувала, вказавши, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та виконання нею процесуальних обов`язків, оскільки вона офіційно працює.

Однак доказів на підтвердження офіційного працевлаштування під час судового розгляду даного клопотання підозрювана суду не назвала та не надала.

Також слідчий у судовому засіданні вказав, що він неодноразово під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, звертався до підозрюваної щодо надання нею доказів її офіційного працевлаштування, однак вона таких доказів не надала.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження за № 0000910 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ст. 194 КПК України передбачено. що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з п.4 ч.1 ст.178 КПК України під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, стверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується відсутністю у підозрюваної стійких соціальних зв`язків в місці її проживання, оскільки ОСОБА_5 не одружена, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, оскільки доказів протилежного суду не надано. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості. Підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, будучи двічі засудженою до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнена з випробуванням на іспитові строки 1 рік та 2 роки, відповідно.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 зареєстрована та фактично проживає у м. Золотоноші Черкаської області. Однак у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні злочину у м. Черкаси.

Крім того, на розгляді у Золотоніському районному суді Черкаської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене вбачається, що у разі не обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою остання, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинені кримінальні правопорушення, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 , усвідомлючи тяжкість покарання, матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою змiни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення нею кримінальної відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується відсутністю у ОСОБА_5 законних джерел доходу та тим, що на розгляді у Золотоніському районному суді Черкаської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, у ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, будучи двічі засудженою до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнена з випробуванням на іспитові строки 1 рік та 2 роки, відповідно, відносно підозрюваної на розгляді у Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчиняти дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, на підставі викладеного вище для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує доводи підозрюваної щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважає, що нею не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які вона посилалась при обґрунтуванні необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваної встановлено, що доказів того, що стан її здоров`я перешкоджає триманню під вартою слідчому судді не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Доведеність винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з вимог ст. 178, 182 КПК України.

Співставивши існуючі ризики, характер інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом виконання процесуальних обов`язків, особу підозрюваної, її майновий стан, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 становить 3028 грн, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Згідно з ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 12, 131, 132, 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 56 діб, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 06.08.2024.

Строк дії ухвали по 30.09.2024, включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 30.09.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, якщо підозрювана не виконає покладені на неї обов`язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для ви користання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено 09.08.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_7