пр. № 1-в/759/467/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 21 грудня 2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік-

у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX

В С Т А Н О В И В:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Святошинський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся з поданням до суду про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком суду.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав, просив задовольнити.

Представник Святошинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області для розгляду подання не з`явився, незважаючи на те, що був повідомлений про час, дату та місце розгляду подання, у зв`язку із чим подання, на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України, розглянуто за відсутності представника Святошинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2020 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вказаний вирок 21.01.2021 набрав законної сили та направлений для виконання.

Крім цього, ОСОБА_4 26.04.2024 засуджений вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у кримінальному провадженні № 0000287 від 13.07.2021 за ч. 1 ст. 164 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. При постановлені вказаного вироку вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2020 не враховано.

18.10.2024 до суду надійшло подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2020.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ретроактивний аспект).

Відповідно до частин 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, відповідні зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, якими визначається максимальний поріг для кваліфікації діяння особи як адміністративного правопорушення, є зміною кримінального законодавства України із всіма наступними наслідками, зокрема в частині їх зворотної дії у часі.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився розмір вартості викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Отже, внесені законодавцем зміни до КУпАП є зміною кримінального законодавства України, які призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Станом на 2020 рік розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2102 грн.

Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2020 ОСОБА_4 засуджений за вчинення замаху на таємне викрадення 02.12.2020 майна із ТЦ «Епіцентр» на загальну суму 705 грн. 23 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з п. 13. ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 має бути звільнений від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX.

Керуючись ст.ст. 74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 - задовольнити

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX.

Ухвала може бути оскарже на шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1