Провадження № 1-кп/727/459/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002850 від 22.11.2013 року, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002850 від 22.11.2013 року за ч.2 ст.307 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обгрунтовується тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження вживались заходи з метою встановлення обставин правопорушення та особи, причетної до її вчинення. Проте, жодна особа в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, що свідчить про те, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення встановлено не було.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення становить 10 років, тобто цей строк на даний час закінчився.

Вважає, оскільки з моменту вчинення злочину пройшло більше10 років та осіб, винних у його скоєнні не встановлено, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала. Просила кримінальне провадження №0002850 від 22.11.2013 року - закрити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання необгрунтоване та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 22.11.2013 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0002850. Дане кримінальне провадження було порушено на підставі повідомлення установи про те, що 21.11.2013 року біля 08 год. 00 хв. молодшим інспектором ВГО сержантом внутрішньої служби ОСОБА_4 в СІЗО АДРЕСА_1 було прийнято продуктову передачу від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка передавала дану передачу для ув`язненого ОСОБА_6 . При перевірці цієї передачі було виявлено та вилучено речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка була прихована в пакетиках чаю «Ява» (а.п.1). Правова кваліфікація кримінального правопорушення ст.307 ч.2 КК України.

Із дослідженого судом висновку експерта №563-Х від 05.12.20213 року встановлено, що надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору є наркотичним засобом. Надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 2,138 грама (а.п. 26-30).

Кримінальне законодавство обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

Зокрема, у ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених, окрім іншого, ч.1 ст.49 ККУ строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.

Як зазначено у п.п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Цією нормою права законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

За змістом ст.284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та наявність відповідного клопотання прокурора.

Суд наголошує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 Закону).

Згідно ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Положеннями ст.49 КК України регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Законність, як визначено в ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних і перевірених доказів.

Як убачається з клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, жодна особа в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, що свідчить про те, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення встановлено не було.

Проте, відповідно до витягу з ЄРДР за № 0002850 від 22.11.2013 року діяння, у зв`язку здійсненням яких було внесено відомості до ЄРДР, були вчинені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, органом досудового розслідування не було вжито усіх необхідних та належних заходів з метою встановлення місця перебування зазначеної особи та не допитано її.

Також, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що досудове розслідування проведено неповно, оскільки з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по дату винесення постанови про закриття кримінального провадження (30 вересня 2024 року) слідчим було лише проведено огляд місця події та проведено фізико-хімічну експертизу. Будь-яких інших дій у межах даного кримінального провадження не здійснювалось. Тобто слідчий не виконав усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення доказів вчинення кримінального правопорушення, зокрема не встановив місце перебування особи, яка ймовірно причетна до його вчинення, не допитав її та інших свідків; будь-яких документів, на підтвердження виконання вказаних чи інших слідчих (розшукових) дій, до суду не надав.

Окрім того, слідчий належним чином не обґрунтував, чому в цьому конкретному випадку не йдеться про ухвалення рішення стосовно конкретної особи, на яку вказується у витягу з ЄРДР.

З огляду на наведене суд вважає, що під час закриття кримінального провадження слідчий не дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин, а проведене досудове розслідування не можна вважати ефективним.

У цьому аспекті неспроможними є посилання прокурора про те, що під час досудового розслідування було вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, відповідно до ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Оскільки судом встановлено, що порушене прокурором питання закриття кримінального провадження, не відповідає вимогам п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України та ст.49 КК України, оскільки встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що суперечить завданням та загальним засадам кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, ст. 286, 287, 288, 314, 372, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002850 від 22.11.2013 року, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1