УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в провадженні СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.05.2024 року до ЧЧ Одеського районного управління поліції надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 займається збутом особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, обіг якої заборонено на території м. Одеси.

З метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення слідчим слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області було надано доручення оперуповноваженим ВКП ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України.

За результатами виконання вказаного доручення оперуповноваженим ВКП ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, встановлено, що до вказаного факту може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою особистої наживи та уникнення викриття з боку правоохоронних органів, з метою здійснення протиправної діяльності, вирішив збувати наркотичні засоби та психотропні речовини.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

08.10.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за адресою за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 10.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 233, 234 КПК України, був проведений обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: 2 шт. електронних ваг, порожні зіп-пакети, які поміщено до сейф-пакету НПУ CRI1205743; згорток з кристалічною речовиною білого кольору, який вилучено до сейф пакету НПУ CRI1205744.

Оскільки вилучене майно є речовими доказами по кримінальному провадженню, що порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: незастосування заборони користування та розпорядження майном призведе до приховування та знищення майна, яке визнано речовими доказами і є об`єктами кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно, а тому слідчий за погодженням з прокурором звертається із даним клопотання до слідчого судді.

Старший слідчий СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 долучила до клопотання заяву, в якій просила розглянути клопотання без її участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою особистої наживи та уникнення викриття з боку правоохоронних органів, з метою здійснення протиправної діяльності, імовірно вирішив збувати наркотичні засоби та психотропні речовини.

Так, 10.10.2024 року за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Оеси був проведений обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: 2 шт. електронних ваг, порожні зіп-пакети, які поміщено до сейф-пакету НПУ CRI1205743; згорток з кристалічною речовиною білого кольору, який вилучено до сейф пакету НПУ CRI1205744.

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене майно імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення та може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та відповідає критеріям речових доказів.

Крім того, наявна необхідність в проведенні експертних досліджень вилученої речовини для підтвердження чи спростування відношення її до наркотичних речовин.

Отже, оскільки вилучене під час обшуку майно наразі відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою проведення слідчих дій та експертних досліджень із вилученим майном для забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно яке було виявлено та вилучено 10.10.2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-2 шт. електронних ваг;

-порожні зіп-пакети;

-згорток з кристалічною речовиною білого кольору.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1