КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6296/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК Україниу кримінальному провадженні №0000110,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 17 жовтня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити йому альтернативний запобіжний захід у виді застави, з урахуванням його особи та майнового стану.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчим суддею не враховано необґрунтованість підозри, оскільки клопотання про застосування запобіжного заходу не містить відомостей та доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Вказує, що слідчий суддя не зазначив в оскаржуваній ухвалі мотивів того, що існує виключний випадок для застосування до підозрюваного найтяжчого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ) та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та за підозрою ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209; ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 307; ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до наказу № 1108 від 28.11.2023 та п. 4 постанови заступника начальника ГСУ НП України полковника поліції ОСОБА_23 про внесення змін до складу слідчих слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, від 21.02.2024 місцем проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні визначено за місцем розташуванням органу досудового розслідування - управління розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України, що за адресою: м. Київ, бул. М. Руденка, 22А (Кольцова, 22-А) (Святошинський район).

17.07.2024 ОСОБА_7 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва 18.07.2024 стосовно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.09.2024 включно без визначення застави.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_24 від 02.09.2024 у вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 17.10.2024.

09.09.2024 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 17.10.2024 року включно, без визначення застави.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, виходив з того, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те що, позаяк ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, з метою запобігання вище вказаним ризикам та виконанню завдань кримінального провадження, неможливо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі застави або цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги про те, що наведені стороною обвинувачення ризики, передбачені ст. 177 КПК України, мають формальний характер, а клопотання слідчого не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, відхиляються колегією суддів з огляду на їх безпідставність.

Доводи апеляційної скарги щодо особи підозрюваного самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 , та не свідчать про відсутність існування ризику його переховування на наступних етапах досудового розслідування, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення, на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________

ОСОБА_25