УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі за засобом відеофіксації на стадії судового розгляду у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, в сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. На підставі ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави на підозрюваного покладено відповідні обов`язки.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Мотивував своє клопотання наявністю ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема обґрунтованим обвинуваченням, тяжкістю покарання за інкриміноване правопорушення, переховування від суду, знищенням доказів, впливом на потерпілих та свідків, продовженням своєї протиправної поведінки, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Всі ці ризики на теперішній момент наявні, в зв`язку з чим незастосування вказаного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченої.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились надали заяви про розгляді кримінального провадження за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 , позицію якого підтримав захисник ОСОБА_4 просили зменшити попередньо визначений розмір застави ухвалою слідчого судді від 12.04.2024 , а саме до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Заслухавши думку учасників по справі, суд приходить до наступного.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, раніше судимий за аналогічні злочини, не працевлаштований, отже не має постійного джерела прибутку, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Окрім даних, що характеризують обвинуваченого, суд враховує, ті обставини, що по справі ще не розпочато судове слідство, не залучені докази, не допитані потерпілі, свідки обвинувачення, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку обвинуваченого.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід, тримання під вартою, суд враховує позицію потерпілого, який наполягав на продовженні строку, оскільки відчуває загрозу від обвинуваченого, наявність ризиків незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які на момент прийняття судом рішення не залучені до матеріалів кримінального провадження і мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від слідства, оскільки тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може негативно вплинути на хід подальшого судового розгляду, тобто наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доказів які б спростовували вищевказані ризики та надавали можливість обрати обвинуваченому більш м`які запобіжні заходи суду не надано.

Отже, виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченому під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

Щодо зменшення розміру застави, суд виходить з наступного.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, а саме крадіжка в умовах воєнного стану, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та санкція статті за яке передбачає покарання до 8 років позбавлення волі.

Разом з тим, ряд кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , з урахуванням змін, які відбулись в законодавстві та які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, за згодою обвинуваченого можуть бути закриті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_5 , ризиків, які з моменту визначення розміру застави зменшились, а також ту обставину, що під час перебування під вартою обвинувачений, не отримує інших видів доходів, відсутність належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість зменшення застави, обраної відповідно до ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.04.2024 року з 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на розмір - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн.

На думку суду застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого про зменшення розміру застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб слід задовольнити частково та зменшити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , попередньо визначений розмір застави, залишивши обов`язки, які були покладені на обвинуваченого, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України

Керуючись статтями 177, 178, 183, 314-316, 331 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 19.01.2025 включно.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зменшення розміру застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб - задовольнити частково.

Зменшити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо визначений розмір застави ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.04.2024 року, а саме 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн. та залишити обов`язки, які на нього покладаються, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

прибувати за кожною вимогою до суду;

не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну місця проживання чи роботи;

утримуватись від спілкування із свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн. може бути внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок № UA0002504, банк ДКСУ м. Київ та надати документ, що це підтверджує суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», обвинуваченому та його захиснику.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено о 15-00 годині 25.11.2024

Суддя: ОСОБА_1