Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3428/21
Провадження № 1-кп/935/66/24
У Х В А Л А

07 травня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області, кримінальне провадження № 0000326 від 03.12.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

До суду прокурором подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке обґрунтоване тим, що наявні обставини, передбачені ст. 177 КПК України, існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан обвинуваченого тощо.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого.

Судом встановлено, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає доцільним обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання в період з 21:00 години по 06:00 годину за адресою: АДРЕСА_1 , а також покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Оцінюючи сукупність встановлених обставин, суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 176-178, 181, 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Задовольнити клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби.

Обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання в період з 21:00 години по 06:00 годину за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити по 07 липня 2024 року включно.

Виконання ухвали покласти на Відділ поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1