Номер провадження: 11-кп/813/1348/24
Справа № 506/590/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 07.03.2024 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна, Красноокнянського району, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого загальну середню освіту, який є військовослужбовцем ЗСУ, учасником бойових дій, раніше не судимого,

- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України кримінальному провадженні №0000052 від 28.09.2020 року

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

В провадження Красноокнянського районного суду Одеської області надійшли матеріали кримінального провадження та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою суду 1-ої інстанції вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Суд мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті диспозиція ч.1 ст. 122 КК України, яка міститься у висновках в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 , не відповідає диспозиції ч.1 ст. 122 КК України, яка сформульована у Кримінальному кодексі України, а також в порушення п.9 ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить дати його складання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На дану ухвалу суду, прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

В апеляційній скарзі посилається на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 відповідає вимогам, про які йдеться в ст.291 КПК України, а посилання суду в оскаржуваній ухвалі - необґрунтовані та такі, що не відповідають вимогам закону.

Так, прокурор зазначає, що відсутність дати складання обвинувального акту є лише технічною опискою.

Крім того, суд вийшов за межі предмета судового розгляду та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яких надається під час розгляду по суті.

На підставі цього, прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, причини неявки не повідомили, однак їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він в цілому відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Натомість, суд 1-ої інстанції, вказав на те, що диспозиція ч.1 ст. 122 КК України, яка міститься у висновках в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 , не відповідає диспозиції ч.1 ст. 122 КК України, яка сформульована у Кримінальному кодексі України.

Разом з тим, вказаний висновок суду 1-ої інстанції суперечить вимогам КК та КПК України.

Так, аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Натомість, апеляційний суд вважає, що враховуючи викладене, обставини, викладені судом про те, що при формулюванні обвинувачення, невірно зазначена правова кваліфікація злочину, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам, викладеним у ст. 291 КПК України.

Окрім того, апеляційний суд враховує те, що відповідно до ч.2 ст. 337 КПК України, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушень, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), кваліфікація дій обвинуваченого, викладені чітко і конкретно.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Отже, на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі вдаватись до оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це є прерогативою наступної стадії судового розгляду, тому колегія суддів вважає підстави для повернення обвинувального акту, наведені в ухвалі суду першої інстанції, - надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, а суду слід розглядати його у межах обвинувачення, висунутого органом досудового розслідування, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору, підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до Красноокнянського районного суду Одеської областідля розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 07.03.2024 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України у кримінальному провадженні №0000052 від 28.09.2020 року - скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у тому ж суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4