Справа № 308/8318/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні під №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні під №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором, Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту межах строку досудового розслідування, тобто до 29.07.2024.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 травня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування з`ясовано, що 02 травня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці в м. Київ, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , виник спільний, корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України.

Як встановлено, що 02 травня 2024 року, ОСОБА_4 зателефонував своєму другу ОСОБА_9 , у користуванні якого є автомобіль марки «Fiat» моделі «Doblo», білого кольору, реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 , і повідомив, що є дві особи призовного віку віком від 18 до 60 років, які хочуть потрапити до Закарпатської області, а в подальшому, в незаконний спосіб перетнути Державний кордон України поза пунктами пропуску. Особи готові сплатити всі витрати на паливо та доплатити зверху за допомогу в незаконному їх переправленні. Через своє скрутне матеріальне становище та з метою наживи за рахунок незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, ОСОБА_9 погодився на пропозицію ОСОБА_4 .

В подальшому, 06 травня 2024 року, ОСОБА_4 , діючи спільно, за попередньою домовленістю із ОСОБА_9 , на автомобілі марки «Fiat» моделі «Doblo», білого кольору, реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 , приїхали до автостанції «Дачна», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де, за наперед отриманими вказівками від ОСОБА_4 , на них чекали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_5 , яких, за грошову винагороду потрібно було доставити до прикордонного району Закарпатської області.

Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 домовились із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про оплату палива до автомобіля на суму 7600 гривень та час виїзду в сторону Закарпатської області, який відбудеться того ж таки дня близько 19 години 00 хвилин, на що останні погодились.

Так, 06.05.2024, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 знову зустрілись із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля вище вказаної автостанції «Дачна», і вирушили в напрямку Закарпатської області. Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 повідомили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 те, що вони будуть перетинати Державний кордон України лісистою місцевістю на околиці Ужгородського району, Закарпатської області в пішому порядку, і за це останні повинні надати ОСОБА_4 та ОСОБА_9 грошові кошти по 3800 доларів США із кожного. У свою чергу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 погодились на вказану пропозицію і відразу надали зазначені грошові кошти, сидячи на задньому сидінні автомобіля ОСОБА_9 . Під час руху до Закарпатської області ОСОБА_9 та ОСОБА_4 проводили «інструктаж» та надавали вказівки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з приводу їхньої поведінки в прикордонному району на території Закарпатської області, а також яким чином вони будуть рухатись до Державного кордону України.

Далі, 07.05.2024, близько 07:00 години ранку, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , приїхали до м. Мукачево, Закарпатської області, де за вказівками ОСОБА_9 заночували в будинку у невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи за невстановленою досудовим розслідуванням адресою до 08.05.2024. Після того, 08.05.2024, в післяобідній час, близько 17:00 години, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на автомобілі останнього марки «Fiat» моделі «Doblo», білого кольору, реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 , приїхали до невстановленого будинку тимчасового місця проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в м. Мукачево, та наказали останнім розміститись в салоні вказаного автомобіля, після чого вирушили в напрямку м. Ужгород, Закарпатської області. Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 повідомили, що коли приїдуть на місце, їм потрібно буде швидко вийти із автомобіля, і рухатись в ліс, куди вони покажуть, тобто дотримуватись тих вказівок, які вони отримали їдучи із м. Київ в сторону Закарпатської області.

Приїхавши до м. Ужгород, останні зупинились неподалік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , та наказали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виходити із автомобіля та показали руками напрямок руху до лісистої місцевості, що останні і зробили. Після того, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 побігли до лісу, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виїхали в сторону м. Мукачево.

У свою чергу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пройшовши лісистою місцевістю близько одного кілометру в напрямку Словацької Республіки, 08 травня 2024 року, о 18 годині 15 хвилин були виявлені та затримані працівниками прикордонної служби на напрямку 289 прикордонного знаку за 700 метрів від лінії Державного кордону України.

Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

29 травня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючий, раніше не судимий.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ч. ч.1,2 ст. 177 КПК України.

У клопотанні вказано на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 09.05.2024; показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 09.05.2024 (а також в порядку ст. 225 КПК України в судовому порядку); протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.05.2024; протоколом огляду місця події від 09.05.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_4 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 29.05.2024.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177, 2 статті 178 КПК України, зокрема що підозрюваний може:

переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, добре обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, через свій похилий вік;

незаконно впливати на свідків з метою зміни ним показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо його контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, а також інших свідків, які на даний час не встановлені;

вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Одночасно він вчинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі.

У клопотанні вказано на те. що з врахуванням викладеного, в сторони обвинувачення є достатні підстави ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий просить: застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.07.2024. Покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суду; не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду цілодобово; повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо підозрюваного, з підстав що вказані у клопотанні.

Захисник підозрюваного, у судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний виконує всі вказівки процесуального прокурора та слідчого, на всі виклики зявляється вчасно, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. При цьому для доручення до матеріалів справи надав: виписку з історії хвороби за 2021 та 2023 р., та довідки про проходження обстежень за 01.2024 року.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчими слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

29 травня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 09.05.2024; показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 09.05.2024 (а також в порядку ст. 225 КПК України в судовому порядку); протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.05.2024; протоколом огляду місця події від 09.05.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_4 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 29.05.2024.

Відповідно до ст. 12 КК України, інкримінований останньому злочин відноситься до тяжких злочинів.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обґрунтованість підозри.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При розгляді клопотання слідчий враховує особу підозрюваного зокрема, те що ОСОБА_4 , який має середню спеціальну освіту, тимчасово не працює, на утриманні дітей не має, раніше не судимий.

Щодо доводів адвоката про застосування до підозрюваного запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час доби, то слідчий суддя з огляду на мотиви та спосіб вчинення кримінального правопорушення, його особу вважає, що застосування такого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним у рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання доцільності застосування умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що стороною захисту не надано жодних переконливих доказів, які свідчать про неможливість перебування підозрюваним під цілодобовим домашнім арештом, зокрема і про стан здоров`я, який не дозволяє перебування такого під домашнім арештом, та зменшення наявних ризиків до такого ступеню, що їм можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

На переконання слідчого судді, власні інтереси підозрюваного щодо матеріального забезпечення родини та реалізація гарантованого йому конституційного права на працю в даному випадку не превалює над суспільним інтересом, що існує та захищається в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає що прокурором та слідчим доведено наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме , що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тяжкість покарання яке загрожує підозрюваному сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме до шести років позбавлення волі, останній перебуваючи під загрозою застосування вказаного покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику незаконно впливати на свідків з метою зміни ним показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо його контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, а також інших свідків, які на даний час не встановлені.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом із тим, на переконання слідчого судді, під час розгляду клопотання, наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення свого підтвердження не знайшло.

На переконання слідчого судді, за допомогою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді саме цілодобового домашнього арешту, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, суд також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Таким чином слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, підставними та вагомими доказами не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тому такі висновки слідчого та прокурора є лише припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З огляду на докази що додані до матеріалів клопотання та дослідженні у судовому засіданні, а також на обставини які були з`ясовані при його розгляді, клопотання, щодо застосування до підозрюваного заборони цілодобового не залишення місця проживання, слідчий суддя вважає обґрунтованим, оскільки саме такий запобіжний захід, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як цілодобовий домашній арешт, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого про застосування до підозрюваного домашнього арешту є достатньо обґрунтованими, а тому з урахуванням наведеного вище, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні під №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,- задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

прибувати за викликом до слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суду;

не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду цілодобово;

повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії даної ухвали про тримання під домашнім арештом визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.07.2024 включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1