Справа № 548/314/23
Провадження №1-кп/548/49/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хорол кримінальне провадження № 0000387 по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березовці Мінського району Білорусь, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, освіта середня, на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб не має, не інваліда, раніше притягався до кримінальної відповідальності:

1) 29.01.2020 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Знятий з обліку у зв`язку з закінченням іспитового строку,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Б ОСОБА_12 скоїв кримінальні правопорушення при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_6 30.11.2022 року близько 20:00 години разом із своїми знайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийшли до квартири ОСОБА_10 , що за адресою в АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у зальній кімнаті квартири ОСОБА_10 за вищевказаною адресою між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 повалив ОСОБА_10 на підлогу та із кишені кофти витягнув чохол для телефону, з якого дістав паспорт № НОМЕР_1 , виданий 19.04.2018 року на ім`я ОСОБА_10 , яким вирішив незаконно заволодіти.

Діючи з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на заволодіння паспортом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в особистих інтересах, в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_6 взяв вищевказаний документ - паспорт та поклав його до своєї внутрішньої кишені куртки, чим незаконно заволодів ним.

Крім цього, ОСОБА_6 з чохла для телефону ОСОБА_10 дістав пластикову платіжну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , пластикову платіжну банківську картку«Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 та пластикову банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_4 , що належать ОСОБА_10 та які згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційними документами, якими він вирішив незаконно заволодіти.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у зальній кімнаті квартири ОСОБА_10 за вищевказаною адресою, помітив за диваном папку синього кольору, у якій знаходилися документи, а саме: технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 , якими він вирішив незаконно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на заволодіння офіційним документом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в особистих інтересах, з корисливих мотивів, викрав вищевказаний офіційний документ, належний ОСОБА_10 .

Вподальшому ОСОБА_6 разом із документами: паспортом, банківськими картками та технічним паспортом залишив квартиру ОСОБА_10 та відніс їх до себе додому і залишив у власному розпорядженні, тобто розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, близько 22:00 години, перебуваючи в зальній кімнаті вказаної квартири у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння мобільними телефонами ОСОБА_10 , які лежали на столі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна в умовах введеного воєнного стану згідно з Указом Президента № 64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24.02.2022 та продовжено Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підійшов до столу в зальній кімнаті та умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, відкрито заволодів чужим майном, а саме забрав із вказаного столу мобільний телефон марки «TECNO POP 3», моделі TECNO ВВ2, 1/16 Gb, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/117-22/16289-ТВ від 06.12.2022 року становить 1760 грн. та мобільний телефон марки «Sigma», моделі X-style 31 Power, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/117-22/16289-ТВ від 06.12.2022 року становить 576, 67 грн. належні ОСОБА_10 , поклавши їх до кишені своєї куртки.

Вподальшому, ОСОБА_6 викрадене ним майно віддав для користування ОСОБА_13 , таким чином розпорядився викраденим ним чужим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями щодо викрадення 2 мобільних телефонівОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2 336, 67 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, визнав повністю, підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень,щиро розкаявся у скоєному, висловив жаль з приводу вчиненого, попросив вибачення у потерпілого,просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі. ОСОБА_6 показав суду, що погано пам`ятає події 30.11.2022 року, так як пройшов значний час і він у той період вживав психотропні ліки за рецептом психіатра Хорольської міської лікарні. ОСОБА_6 показав суду, що в кінці листопада він з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийшли до потерпілого ОСОБА_10 поспілкуватися з приводу працевлаштування у м.Києві. Обвинувачений пам`ятає, що був тверезим і під час спілкування він посварився з потерпілим, а потім витяг з кишені потерпілого невеликі речі та забрав з квартири мобільні телефони і папку з документами. Працівники поліції наступного дня вилучили у нього вищевказані речі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 у скоєних ним кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, його вина повністю доводиться сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який показав суду, що 30.11.2022 року до нього в квартиру прийшли обвинувачений ОСОБА_6 із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого вони купили 0,5 л. спиртного і повернулися в квартиру до потерпілого, де в зальній кімнаті він з ОСОБА_6 розпивали спиртне. На прохання ОСОБА_13 ОСОБА_10 дав йому подзвонити свій кнопковий мобільний телефон, а сенсорний мобільний телефон ніхто не бачив, так як він був захований під диваном. ОСОБА_10 і ОСОБА_13 сиділи на дивані, а ОСОБА_6 і ОСОБА_14 сиділи на кріслах. ОСОБА_10 просив ОСОБА_13 повернути телефон, але він його не повернув, так як ще телефонував. Потім ОСОБА_13 сховав телефон у карман куртки, а вподальшому, з його слів поклав на стіл, хоча потерпілий цього не бачив. Вподальшому, з невідомих причин ОСОБА_6 вдарив по обличчю потерпілогоОСОБА_10 і він упав. При падінні з верхнього карману спортивної куртки у потерпілого ОСОБА_10 випали в чорному чохлі паспорт та банківські картки «Приватбанку» та «ПУМБ». Потім ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли з квартири, а потерпілий виявив в зальній кімнаті перевернутий диван та відсутність обох телефонів і документів на квартиру, які до цього лежали в зеленій папці під диваном. Вранці наступного дня потерпілий звернувся до працівників поліції, які привезли обвинуваченого та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 з викраденим майном.

Потерпілий показав суду, що раніше ОСОБА_6 приходив до нього декілька разів із своїм родичем ОСОБА_15 , який підрізав потерпілого, за що був засуджений до позбавлення волі;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що в кінці жовтня 2022 року ввечері вони з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 святкували в кафе «Корефан» день народження ОСОБА_16 . Після святкування він із ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , на пропозицію ОСОБА_6 , пішли до потерпілого ОСОБА_10 , щоб забрати борг. Коли прийшли, то ОСОБА_10 не хотів відкривати двері, але згодом відкрив і вони зайшли в квартиру і сіли за стіл. ОСОБА_13 попросив у потерпілого ОСОБА_10 телефон, щоб подзвонити, після чого він поклав телефон на стіл. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що він бачив у ОСОБА_6 сенсорний телефон, а де він його взяв свідок не знає.Згодом усі, хто був у квартирі ОСОБА_10 , пішли купувати спиртне. Потерпілий ОСОБА_10 у невідомої особи придбав спиртне і вони всі разом повернулись до квартири ОСОБА_10 , де ОСОБА_6 і ОСОБА_10 вживали алкоголь, а він з ОСОБА_14 вийшли на перекур. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що коли він повернувся в квартиру, то побачив, що ОСОБА_10 лежав у коридорі під стіною, а ОСОБА_6 сидів на ньому зверху і дістав у нього з кишені паспорт і банківські картки та поклав собі до кишені. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що він намагався зупинити незаконні дії обвинуваченого, але не зміг. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що бачив, як ОСОБА_6 забрав у потерпілого телефони: кнопочний синій «Сігма» і сенсорний золотистого колору, а потім ОСОБА_6 висипав на потерпілого мішок цементу, різні крупи, кільку з банки, вермішель, а з туалету ОСОБА_6 виніс свої фекалії на рушнику та розмазав їх по обличчю потерпілого. Ці дії ОСОБА_6 пояснив свідку ОСОБА_13 як помсту ОСОБА_10 за свого родича. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що вподальшому ОСОБА_6 взяв в коридорі мішок, вкинув у нього інструменти та взяв два відра з фарбою та бетоноконтактом і виніс із квартири ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_6 віддав свідку ОСОБА_13 в користування обидва телефони, з умовою, що коли потерпілий віддасть йому борг, то він їх поверне ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в цей час стояли у під`їзді будинку, а ОСОБА_6 змусив їх нести мішок з відрами до себе додому із АДРЕСА_2 . Вони з ОСОБА_14 по черзі несли відра, а ОСОБА_6 ніс мішок.Дійшовши до АЗС на АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 сховав відра за АЗС, а мішок поніс додому. Після цих подій через 2 тижні при спілкуванні ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_13 , що всю вину буде покладати на ОСОБА_14 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав суду, що одного вечора вони з ОСОБА_6 та ОСОБА_13 святкували у м.Хорол у кафе «Корефан» день народження ОСОБА_16 . Після святкування, на пропозицію ОСОБА_6 , вони з ОСОБА_13 та ОСОБА_6 пішли до потерпілого ОСОБА_10 , який не хотів відкривати їм двері, але згодом відкрив і ОСОБА_6 відразу вдарив ОСОБА_10 ногою. На запитання ОСОБА_10 , за що він його вдарив, ОСОБА_6 відповів, що за брата, якого позбавлено волі по заяві ОСОБА_10 . ОСОБА_6 підняв ОСОБА_10 і вони всі разом зайшли до квартири, а після цього всі разом пішли купувати спиртне. Потерпілий у незнайомої особи прибав спиртне і всі вони пішли назад до квартири ОСОБА_10 . По дорозі ОСОБА_6 і ОСОБА_10 сперечалися через те, що через ОСОБА_10 було засуджено його родича. В квартирі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 розпивали спиртне, а ОСОБА_13 попросив у ОСОБА_10 телефон подзвонити і вийшов до іншої кімнати. Після розмови ОСОБА_13 поклав телефон на стіл, але на запитання потерпілого відповів, що він не знає де дівся телефон. Свідок ОСОБА_14 показав суду, що вони з ОСОБА_13 виходили з квартири покурити, а повернувшись побачили, що ОСОБА_10 лежав на підлозі, а ОСОБА_6 сидів на ньому зверху і давив коліном йому на горло. Свідок ОСОБА_14 показав, суду, що ОСОБА_13 спробував зупинити незаконні дії ОСОБА_6 , але той був агресивним та пригрозив і їх побити, якщо йому заважатимуть, при цьому ОСОБА_6 витяг у ОСОБА_10 з кишені декілька банківських карток та СІМ-карток, які поклав на стіл. Потім ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_10 та зайшов до кімнати, де був ремонт, звідки виніс папку з документами, яку поклав на стіл, та виніс будівельні матеріали. ОСОБА_10 продовжував лежати на підлозі і ОСОБА_6 ще 3 рази ударив його ногою. Вподальшому ОСОБА_6 своїми фекаліями обмазав тіло ОСОБА_10 та обсипав його цементом, крупами та помочився на нього та 2 рази вдарив, мотивуючи це помстою за свого родича. Свідок ОСОБА_14 показав суду, що вони з ОСОБА_13 не хотіли нічого виносити з квартири, а ОСОБА_6 сам виніс все викрадене, а він з ОСОБА_13 вийшли за ОСОБА_6 ОСОБА_6 повернувся до квартири ОСОБА_10 , а через 20 хвилин прийшов з 2 мобільними телефонами, які передав ОСОБА_13 в користування;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка показала суду, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 і що 01.12.2022 року о 01:00 год. її син ОСОБА_6 повернувся з дня народження свого товариша додому, але запаху алкоголю від нього не було чути, він був втомлений, а тому відразу заснув у кріслі. Свідок ОСОБА_17 показала суду, що вона перевірила кишені куртки свого сина на наявність ліків для шлунку, але нічого не знайшла, чужих речей у сина також не було, ні телефону, ні чужих документів у сина також не було. Сина свідок ОСОБА_17 охарактеризувала, як такого, що взагалі не вживає алкоголь через хворобу шлунку;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав суду, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_6 і що в ніч з 30.11.2022 року на 01.12.2022 року близько 01:00 год. його син ОСОБА_6 прийшов додому, зняв куртку і задрімав у кріслі, а тому він розбудив сина, а дружина - ОСОБА_17 перевірила вміст куртки сина та його одягу і не знайшла в них сторонніх речей. Зранку сина забрали з роботи працівники поліції у районний відділ поліції м.Хорол, а згодом сина забрала невідкладна медична допомога і зафіксувала побиття. Свідок ОСОБА_18 показав суду, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 інколи пригощали його сина невідомою речовиною, після куріння якої він ставав навіженим, бив вдома вікна і двері. Йому син пояснив, що вони побилися з потерпілим ОСОБА_10 , він прийшов додому, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишились в квартирі потерпілого та винесли звідти все, що було їм потрібно;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що 30.11.2022 року він святкував свій день народження в кафе «Корефан» з ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вподальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли у бік профтехучилища, а він із ОСОБА_19 поїхали додому. Свідок ОСОБА_20 показав суду, що ОСОБА_6 є його товаришем, вони навчалися в одній школі і охарактеризував його з позитивної сторони;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який показав суду, що 30.11.2022 року він святкував день народження ОСОБА_20 в кафе «Корефан» з ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Вподальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 сказали, що відлучаться і вони так і не повернулися до кафе, тому вони з ОСОБА_20 поїхали додому;

- витягом з ЄРДР № 0000387 від 01.12.2022 року про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.4 КК України за фактом крадіжки майна у ОСОБА_10 (т.1 а.с.174);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.12.2022 року (т.2 а.с.175);

- заявою ОСОБА_10 про надання дозволу працівникам поліції на огляд квартири (т.2 а.с.176);

- протоколом огляду місця події (квартири ОСОБА_10 ) від 01.12.2022 року з фото таблицею (т.2 а.с.177-187);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання ОСОБА_10 мобільного телефону марки «Sigma», моделі X-style 31 Powerвід 14.12.2022 року з фото таблицею (т.2 а.с.190-194);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання ОСОБА_10 мобільного телефону марки «TECNO POP 3», моделі TECNO ВВ2, 1/16 Gbвід 14.12.2022 року з фото таблицею (т.2 а.с.195-199);

- заявою ОСОБА_10 про надання дозволу працівникам поліції на проведення слідчого експерименту (т.2 а.с.202);

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 14.12.2022 року та відеозаписом до нього (т.2 а.с.203-220);

- заявою ОСОБА_10 про надання дозволу працівникам поліції на проведення слідчого експерименту (т.2 а.с.221);

- протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_13 від 14.12.2022 року та відеозаписом до нього (т.2 а.с.222-241);

- заявою ОСОБА_10 про надання дозволу працівникам поліції на проведення слідчого експерименту (т.2 а.с.242);

- протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_14 від 14.12.2022 року та відеозаписом до нього (т.2 а.с.243 - т.3 а.с.14);

- заявою ОСОБА_6 про видачу працівникам поліції мобільного телефону марки «Sigma»(т.3 а.с.15);

- протоколом огляду предмета (мобільного телефону марки «Sigma», моделі X-style 31 Power) від 01.12.2022 року з фото таблицею (т.3 а.с.16, 17);

- постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01.12.2022 року (т.3 а.с. 48, 49);

- протоколом огляду предмета (мобільного телефону марки «TECNO POP 3», моделі TECNO ВВ2, 1/16 Gb) від 01.12.2022 року з фото таблицею (т.3 а.с.52 -54);

- постановою про визнання речових доказів від 01.12.2022 року (т.3 а.с. 55);

- довідкою про витрати на проведення експертизи (т.3 а.с. 62);

- висновком експерта за наслідками проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-21/16289-ТВ від 06.12.2022 року мобільного телефону марки «TECNO POP 3», моделі TECNO ВВ2, 1/16 Gb (т.3 а.с. 63-70);

- довідкою про витрати на проведення експертизи (т.3а.с. 71);

- висновком експерта за наслідками проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-21/4309-ТВ від 19.04.2021 року мобільного телефону марки «Sigma», моделі X-style 31 Power(т.3 а.с. 72-78);

- довідкою про витрати на проведення експертизи (т.3 а.с. 79);

- висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/117-22/16465-Д від 14.12.2022 року (т.3 а.с. 80-100);

- витягом з ЄРДР № 0000258 від 19.12.2022 року про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.357 ч.1 КК України за фактом крадіжки офіційних документів у ОСОБА_10 (т.3 а.с.101);

- витягом з ЄРДР № 0000259 від 19.12.2022 року про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.357 ч.3 КК України за фактом крадіжки паспорта громадянина України у ОСОБА_10 (т.3 а.с.102);

- постановою про зміну кваліфікації з ст.185 ч.4 КК України на ст.186 ч.4 КК України (т.3 а.с.103);

- витягом з ЄРДР № 0000387 від 19.12.2022 року про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 ч.4 КК України за фактом викрадення майна у ОСОБА_10 ; передбачене ст.357 ч.1 КК України за фактом крадіжки офіційних документів у ОСОБА_10 ; ст.357 ч.1 КК України за фактом крадіжки паспорта громадянина України у ОСОБА_10 (т.3 а.с.104, 105);

- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 19.12.2022 року (т.3 а.с.106-108);

- повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України (т.3 а.с.109-113);

- речовими доказами по справі, а саме: мобільним телефоном марки «TECNO POP 3», моделі TECNO ВВ2, 1/16 Gb та мобільним телефоном марки «Sigma», моделі X-style 31 Power,; документами, а саме: паспортом громадянина України № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_10 на 1 арк., пластиковою платіжною банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , пластиковою платіжною банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_3 та пластиковою банківською карткою «ПУМБ» № НОМЕР_4 , оригіналом технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 на 2 арк., 14 липкими стрічками зі слідами пальців рук, які приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000387 справа №548/314/23, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 47 від 06.02.2023 року ОСОБА_6 під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.3 а.с. 119-125)

Суд ретельно перевірив шляхом направлення до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтава копії звукозапису судового засідання, виконаного технічним засобом фіксування кримінального провадження Хорольського районного суду Полтавської області та відповідної ухвали суду від 28.08.2023 року, яку вказано вважати повідомленням про злочин, для вирішення питання про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку відповідного розслідування з підстав заяви обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування щодо нього недозволених методів слідства працівниками ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області (т.1 а.с.226, 227, 237).

З повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтавапро початок досудового розслідування від 18.09.2023 року та витягу з ЄРДР № 0000363від 18.09.2023 року (т.2 а.с. 55, 56) слідує, що за ухвалою суду від 28.08.2023 рокувнесено відомості до ЄРДР за ст.365 ч.2 КК України та розпочато досудове розслідування.

На час винесення вироку по даному кримінальному провадженню суду не надано доказів застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 недозволених методів слідства працівниками поліції.

Посилання ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на застосування до нього незаконних методів дізнання суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути справедливого покарання за вчинення ним умисних кримінальних правопорушень.

Всі вищевказані докази суд визнає відповідно до вимог ст.ст.84,85,86 КПК України належними доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України; а також допустимими доказами, оскільки вони отримані в порядку, встановленому нормами КПК України.

Дослідивши та належним чином оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, доведеною.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, що враховується судом при призначенні йому виду та міри покарання.

Отже, своїми умисними діями, які виразилися ввикраденні офіційних документів, вчинених в особистих інтересах, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, а своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану,обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, а тому його дії вірно кваліфіковані за цими статтями Кримінального кодексу України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України ОСОБА_6 , який вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу винного ОСОБА_6 , спосіб скоєння кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, має на увазі, що метою покарання ОСОБА_6 є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та враховує обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно ч.1 ст.66 КК України є:

- щире каяття в скоєному, яке виявилося втому, що обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчинених кримінальних правопорушень, та бажав виправити ситуацію, що склалася, що обвинувачений попросив пробачення у потерпілого, а той його вибачив;

- добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Відповідно до положень ч.2 ст.66 КК України пом`якшуючими обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає:

- повне визнання ним своєї вини в скоєних кримінальних правопорушеннях;

- його позитивну характеристику з місця проживання та навчання;

- думка потерпілого про те, щоб суд не позбавляв волі обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- його молодий вік;

- стан здоров`я ОСОБА_6 , який згідно рекомендацій лікарів потребує постійного лікування та періодичного обстеження, оскільки хворіє на хронічний гастродуоденіт стадія нестійкої ремісії, синдром подразненого кишківника, астено-невротичний синдром;

- добровільне звернення обвинуваченого ОСОБА_6 до адміністрації Державної установи «Полтавської установи виконання покарань (№23)» з заявою про залучення його до праці в учбово-виробничій майстерні.

Обставини, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутні.

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суд, зокрема, може не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Тому суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відносно ОСОБА_6 не було проведено освідування на стан сп`яніння, не було взято його ні кров, ні сечу для встановлення стану сп`яніння, а також ніхто із свідків у судовому засіданні не вказав, що саме і в якій кількості пив ОСОБА_6 у день скоєння ним кримінальних правопорушень.

Суд враховує думку потерпілого ОСОБА_10 ,який в судовому засіданні показав, що при призначенні міри покарання для ОСОБА_6 просить суд його суворо не карати та не позбавляти волі,жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, оскільки останній повністю добровільно відшкодував завдану йому матеріальну та моральну шкоду.

Враховуючи наявність сукупності вищевказаних пом`якшуючих обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи особу винного ОСОБА_6 , який має молодий вік, а також враховуючи клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , суд умотивувавши своє рішення вважає за можливе та доцільне застосуватич.1 ст.69 КК України і призначити для обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 4 статті 186 КК України.

В той же час суд враховує, що щиро розкаявся обвинувачений ОСОБА_6 у кінці судового слідства, хоча справа розглядається більше 1 року і він не був позбавлений можливості зробити це раніше, але він повністю визнав свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях і щиро розкаявся лише перед судовими дебатами.

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 15.11.2021 року по справі № 199/6365/19 вказав на послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Суд враховує, що виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

Однак з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав усі обставини скоєних ним кримінальних правопорушень лише в кінці судового слідства.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 за час судового слідства допустив порушення покладеного на нього процесуального обов`язку під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту - утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 неодноразово спілкувався із свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , будучи ініціатором зустрічей із цими свідками і пропонував їм перекласти вину на іншу особу.

Таким чином, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання слід відмовити, оскільки воно є невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 трьох кримінальних правопорушень та особі винного.

Приймаючи до уваги викладене вище, те, що грабуючипотерпілого, обвинувачений ОСОБА_6 діяв зухвало, нехтуючи загальнолюдськими цінностями, суд приходить до твердого переконання про неможливість та недоцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та відсутність будь-яких підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України і вважає, що його виправлення можливе лише при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушеньдля обвинуваченого ОСОБА_6 слід визначити на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, так як він скоїв декілька кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК Українита за правилами п.п. б п.1 ч.1 ст.72 КК України, яка вказує, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, оскільки своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, санкція яких передбачає покарання у виді обмеження волі.

Відбувати покарання з огляду на вищенаведене обвинувачений ОСОБА_6 повинен в місцях позбавлення волі.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, визначення судом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі, суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_21 тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

При цьому суд визнає, що даний запобіжний захід узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч.1 ст.115 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави кошти, затрачені на проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 08.12.2022 року на підставі ст.174 КПК України слід скасувати в тій частині, яка не скасована ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 10.01.2023 року.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Б ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.4 ст.186 , ч.1 ст.357 , ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

- по ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК Україниу виді 4(чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- по ч.1 ст.357 КК України у виді 1(одного) року обмеження волі;

- по ч.3 ст.357 КК України у виді 2(двох) років обмеження волі;

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за правилами п.п. б п.1 ч.1 ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити Б ОСОБА_23 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушеньу виді 4(чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавленняволі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_21 тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_21 рахувати з дня його взяття під варту в залі суду органами поліції, тобто із 31.05.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березовці Мінського району Білорусь, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на користь держави кошти в сумі 4 153, 16 грн. в рахунок відшкодування витрат на залучення експертів для проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 08.12.2022 року в тій частині, яка не скасована ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 10.01.2023 року.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази по даному кримінальному провадженню

- мобільний телефон марки «TECNO POP 3», моделі TECNO ВВ2, 1/16 Gb та мобільний телефон марки «Sigma», моделі X-style 31 Power,які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області,- передати у власність потерпілому ОСОБА_10 ;

- документи, а саме: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_10 на 1 арк., пластикова платіжна банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , пластикова платіжна банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» № НОМЕР_3 та пластикова банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_10 залишити йому у власність анулювавши схоронну розписку;

- документи, а саме: оригінал акту розмежування балансової належності та експлуатації відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем від 14.09.2022 на 1 арк.; 2 оригінали розрахункових книжок «Л» №5027 за користування природним газом на ім`я ОСОБА_10 ; оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 на 2 арк.; оригінал довідки №5 від 27.01.2015 на 2 арк., оригінал довідки №14*287 від 27.10.2014 на 3 арк.; оригінал довідки №14/123-16 від 17.11.2014 на 1 арк.; оригінал заяви про виплату пенсії або грошової допомоги на 1 арк.; оригінал акту №36 повторної перевірки /прочищення димових і вентиляційних каналів від 24.06.2017 на 1 арк.; оригінал договору №3080 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 29.06.2017 на 3 арк.; оригінал договору №PS01-2943 від 12.12.2017 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки на 2 арк.; оригінал договору №SО01-2314 від 12.12.2017 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки на 2 арк.; 2 копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на імя ОСОБА_24 на 2 арк.; 2 копії Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майна на 4 арк.; 3 копії довідки №14*287 від 27.10.2014 на 3 арк.; 2 копії довідки №5 від 27.01.2015 на 2 арк.; копія паспорта громадянина України на імя ОСОБА_10 (паспорт серії НОМЕР_6 ), 3 копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 на 2 арк.; 2 копії довідки №14/123-16 від 17.11.2014 на 2 арк.; копія плану квартири АДРЕСА_4 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_10 на 1 арк.; копія довідки №48 від 13.06.2017 на 1 арк.; копія картки платника податків на ім`я ОСОБА_10 на 1 арк., які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області,- передати у власність потерпілому ОСОБА_10 ;

- 14 липких стрічок зі слідами пальців рук, які приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000387 справа №548/314/23, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, а обвинуваченим який утримується під вартою в той же строк з дати отримання копії вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1