Провадження №11-кп/801/560/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі того, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним. На законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Захисника засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2024 року та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Посилається на рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)/2021 та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пєтухов проти України №2" у справі 41216/13.

Заслухавши суддю- доповідача,думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін як законну та обґрунтовану, думку засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з належною повнотою дослідив матеріали заяви, особову справу засудженого ОСОБА_7 та дійшов висновку, що підстави для застосування умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відсутні.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, вважає висновки суду першої інстанції належним чином умотивованими та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2004 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 06.05.2004 вирок Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2004 щодо ОСОБА_7 , залишено без змін.

Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2005 ОСОБА_7 засуджено за ст. 349, ст. 27 ч. 2 ст. 392, ст. 15 ч. 2 ст. 393, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10.10.2016 ОСОБА_7 у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2003 по 06.05.2004, тобто по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, яке не є строковим.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яке розтлумачене в рішенні ЄСПЛ від 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України» (Petukhov v. Ukraine), заява № 41216/13) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, Високий Суд зазначив, що сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції.

Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення відповідного засудженого.

06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Таким чином,КК України передбачено можливість умовно-дострокового звільнення засудженого після звернення його до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким його видом, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що жодних даних, що засуджений ОСОБА_7 до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення звертався вже до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України, матеріали провадження не містять.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції щодо неможливості застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є вірними і ґрунтуються на положеннях національного законодавства України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції з урахуванням положень ст.537, 539 КПК України є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4