Дата документу 01.07.2024Справа № 554/4677/24
Провадження № 1-кс/554/7101/2024
У Х В А Л А

01 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000756 від 01 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

26 червня 2024 року власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який був накладений ухвалою суду від 03 травня 2024 року у справі № 554/4677/24, провадження № 1-кс/554/5116/2024 року.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином у встановленому нормами КПК України порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Разом із тим, неявка останнього в судове засідання не перешкоджає розгляду цього клопотання.

Слідчий ВРЗСТ СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд зазначеного клопотання без його участі, в якій проти його задоволення та відповідно скасування арешту не заперечував, так як 24 червня 2024 року прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження № 0000756 від 01 травня 2024 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зважаючи на те, що судове провадження здійснюється за відсутності всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000756 від 01 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 травня 2024 року (справа № 554/4677/24, провадження № 1-кс/554/5116/2024 року) було накладено арешт на автомобіль ВАЗ 111 940-110-30, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_3 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді, метою арешту майна було забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом із тим, із змісту викладених слідчим у заяві відомостей слідує, що його постановою від 24 червня 2024 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 зазначено, що на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема під час досудового розслідування, і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати. Крім того, у КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що кримінальне провадження № 0000756 від 01 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в межах якого накладено спірний арешт, закрито, то на цей час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала, в зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000756 від 01 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 травня 2024 року на автомобіль ВАЗ 111 940-110-30, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5