Справа № 467/683/24
Провадження № 1-кп/467/121/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Арбузинка Миколаївської області кримінальне провадження №0000044від 06.05.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка Арбузинського району Миколаївської області, є громадянином України, одружений, має середню освіту, не працює,утриманців не має, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що 05.05.2024 року близько 19 години ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів кулаком правої руки в область обличчя, чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді синця лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у ході судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав у повному обсязі у межах формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті. Пояснив, що 05.05.2024 року близько 19 години він перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . В цей час прийшов ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, почав кричати біля двору, бив у ворота обвинуваченому та його сусіду ОСОБА_8 , який живе у будинку навпроти, по АДРЕСА_2 . На крик вийшли також дідусь обвинуваченого, ОСОБА_9 , та інші. Обвинувачений зробив зауваження ОСОБА_6 , однак він своїх дій не припинив. Після цього ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в обличчя, від чого могли утворитися тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівого ока. В судовому засіданні ОСОБА_5 вибачився перед потерпілим ОСОБА_6 та пояснив, що раніше не мав змоги примиритися з потерпілим, так як ОСОБА_6 спілкування з ним поза приміщенням суду уникає. Про вчинене шкодує та не допустить подібних вчинків у майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 05.05.2024 року у вечірній час він разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 прийшов до місця проживання ОСОБА_8 , який є сусідом навпроти обвинуваченого ОСОБА_5 та проживає по АДРЕСА_1 . Потерпілий при цьому заперечив, що він був у стані алкогольного сп`яніння, так як взагалі алкогольних напоїв не вживає, на відміну від обвинуваченого, який під час нанесення йому тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного сп`яніння. До ОСОБА_8 вони з дружиною прийшли з проханням, щоб він прив`язав своїх собак, однак ОСОБА_8 відмовився це робити у грубій формі. Коли потерпілий стояв біля двору ОСОБА_8 на вулиці, ззаду підійшов ОСОБА_5 , та без будь-яких розмов і без пояснень причини тричі вдарив потерпілого ззаду по голові, від чого останній впав. Після цього ОСОБА_5 продовжив наносити ОСОБА_6 удари кулаками в різні частини голови та тулуба, не даючи йому підвестись з землі, також погрожуючи потерпілому гранатою. Всього ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 не менше 10 ударів від яких утворилися синці не лише в ділянці лівого ока, а й по всій лівій частині обличчя та тіла, було розтягнення лівої руки, а також «шишка» на задній частині голови. ОСОБА_6 пояснив, що тілесні ушкодження лікував вдома, листок непрацездатності у зв`язку із тілесними ушкодженнями не відкривав. Про зазначені тілесні ушкодження він повідомляв судово-медичного експерта під час огляду, також потерпілий надавав довідку про його огляд лікарями Арбузинської центральної лікарні дізнавачу. Проте, з незрозумілої йому причини, цю довідку дізнавач не передав експерту, хоча експерт і запитував потерпілого про документи з лікарні та пояснював, що не може встановити більш точний діагноз без результатів рентгенологічного дослідження. При цьому висновків судово-медичної експертизи потерпілий не оспорював. Також потерпілий заперечував, що обвинувачений намагався примиритися з ним поза приміщенням суду.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_6 05.05.2024 року близько 19 години вони з чоловіком пішли до ОСОБА_8 , за місцем його проживання по АДРЕСА_1 щоб попросити його прив`язати своїх собак, оскільки собаки крадуть курей. ОСОБА_8 відповів їм у грубій формі. У цей час ззаду до чоловіка підійшов ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння і почав бити її чоловіка. ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаком від яких останній впав, потім продовжив наносити удари та не давав ОСОБА_6 піднятися, потім наніс ще кілька ударів коли ОСОБА_6 вдалося піднятися. Всього близько 10 ударів. Свідок заперечила, що її чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як він взагалі алкогольних напоїв не вживає. Після побиття у чоловіка були чисельні гематоми обличчя зліва, «шишки» на потилиці. Після події медичну допомогу вони не викликали, звернулися до лікарні наступного дня. Лікувався чоловік вдома, через два дні пішов на роботу, так як ці два дні ходив до лікарні та до поліції. Листок непрацездатності не відкривав.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 05.05.2024 року у вечірній час він перебував дома по АДРЕСА_1 , разом з товаришем ОСОБА_11 . Почув, що хтось стукає у хвіртку, вийшов та побачив, що до нього прийшов ОСОБА_6 з дружиною. ОСОБА_6 , на думку свідка, перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як стояв спершись на хвіртку та нецензурно висловлювався.Він почав з`ясовувати, чому ОСОБА_8 так довго не виходить та чому його собаки так голосно гавкають, на що свідок відповів грубо та повернувся до будинку. Після чого він почув шум та крики, вийшов та побачив як біля його хвіртки ОСОБА_5 наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_6 . Від удару ОСОБА_6 не падав, інших ударів ОСОБА_5 в присутності свідка не наносив.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що є дідусем обвинуваченого ОСОБА_5 05.05.2024 року він прийшов до будинку по АДРЕСА_1 , де і перебував ввечері того ж дня, коли почув на вулиці шум та крики. Вийшовши на вулицю він побачив, що його онук ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 один удар кулаком по обличчю, потім вони шарпали один одного. ОСОБА_6 при цьому не падав, інших ударів йому в присутності свідка ОСОБА_5 не наносив.

Крім показань свідків, у судовому засіданні безпосередньо досліджені письмові докази, на які сторона обвинувачення послалася як на доказ вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, та процесуальні документи.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (або таке, що готується) від 05.05.2024 року 19 год. 50 хв. ОСОБА_6 звернувся до ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області та повідомив про факт побиття його ОСОБА_5 . За змістом заяви потерпілий пішов зробити зауваження з приводу відпущених собак, на що ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння кинувся його бити, наніс потерпілому 5-6 ударів по обличчю, від чого на обличчі наявні тілесні ушкодження. Крім того ОСОБА_5 погрожував потерпілому кинути гранату у разі, якщо він звернеться до поліції.

Постановою від 06.05.2024 року у кримінальному провадженні №0000044від 06.05.2024 року начальником СД ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Первомайського міжрайонного відділення бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експерта поставлені питання щодо наявності на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх характеру, локалізації, механізму утворення та давності спричинення, ступеня тяжкості, кількості ударних впливів на організм потерпілого. Для дослідження експерту направлено ОСОБА_6 . При необхідності зазначено про можливість надання експерту для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, наявних медичних документів.

Згідно висновку експерта №143 від 07.05.2024 року в дослідній частині зазначено, що зі слів потерпілого 05.05.2024 року чоловік спричинив йому тілесні ушкодження. Потерпілий скаржився на біль в місцях тілесних ушкоджень При огляді виявлено в області повік лівого ока плямистий синець червоно-синього кольору кільцеподібної форми. За підсумком висновку експерта у ОСОБА_6 виявлено синець лівого ока, дане тілесне ушкодження могло утворитися в строк, вказаний у постанові (згідно постанови це 05.05.2024 року) від дії тупого твердого предмету і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Достовірно установити кількість нанесених ударів не можливо.

Потерпілий, не оспорюючи висновок експерта, зауважив про ненадання дізнавачем у розпорядження експерта довідок за результатом його огляду у Арбузинській центральній лікарні.

Згідно довідки від 06.05.2024 року лікаря КНП «Арбузинська центральна лікарня» Арбузинської селищної ради ОСОБА_13 в ході обстеження 06.05.2024 року ОСОБА_6 встановлено діагноз пошкодження зв`язок правого плечового суглобу з больовим синдромом, крововиливи лівої орбітальної ділянки і потиличної ділянки голови зліва. Лікарем неврологом ОСОБА_14 того ж дня встановлено діагноз забій м`яких тканин голови.

Надаючи оцінку зазначеним доказам суд враховує, що за змістом п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

За правилами, що встановлені пунктами 2.8, 2.11«Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.01.95 року №6, при проведенні експертизи судово-медичний експерт має право ознайомлюватись з матеріалами справи, що стосуються експертизи. Якщо наданих матеріалів недостатньо для вирішення поставлених перед експертом питань, він має право порушувати клопотання перед особою, яка призначила експертизу, про надання додаткових матеріалів та документів, які необхідні для її проведення. Якщо питання, що поставлені перед експертом, виходять за межі або не входять до його компетенції, він зобов`язаний відмовитися від відповідей на них. При неможливості дати відповіді на питання (частину питання), що поставлені, або неможливості виконати всю експертизу судово-медичний експерт мотивує свою відмову і в письмовому вигляді повідомляє про це особу, яка призначила експертизу. Коли при відповіді на питання, поставлені перед експертизою, виникає необхідність у проведенні судово-медичних лабораторних досліджень, судово-медичний експерт має право надіслати всі необхідні матеріали на ці дослідження.

Згідно висновку експерта №143 від 07.05.2024 року, експертиза розпочата та закінчена того ж дня, експертом здійснено безпосередньо огляд потерпілого та надано відповіді на всі поставлені дізнавачем питання. При цьому експерт не заявляв клопотань про надання йому додаткових матеріалів, тобто вважав достатнім для висновку наданих йому матеріалів (у даному випадку безпосередній огляд потерпілого).

Істотних порушень КПК України при призначенні та проведенні експертизи судом не встановлено. Клопотань про призначення повторної експертизи потерпілим не заявлялось. Відповідно, у суду немає підстав не приймати до уваги зазначений висновок експерта.

При цьому довідку лікарів КНП «Арбузинська центральна лікарня» Арбузинської селищної ради суд оцінює критично, так як зазначені лікарі не мають відповідної кваліфікації експерта, та перед ними не ставилось питання про визначення ступеня тяжкості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, що є предметом доказування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, у кримінальному провадженні проведені слідчі експерименти з потерпілим ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_10 стверджували, що їх свідчення у протоколах слідчих експериментів не відповідають тим свідченням, які вони надавали дізнавачу, є неповними, додатки до протоколів у виді фототаблиць також є неповними, свої підписи у протоколах та відсутність зауважень пояснили тим, що підписали незаповнені бланки протоколів слідчих дій.

Надаючи оцінку даним, отриманим під час слідчих експериментів, суд враховує положення ч. 1 ст. 23 КПК України, якою встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Водночас, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю потерпілого, свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 07.05.2024 року з додатком у виді фототаблиці, проведеного дізнавачем СД ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 в час з 11 год. 00 хв. по 11 год. 30 хв. за участі потерпілого ОСОБА_6 , із залученням статиста ОСОБА_16 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 було перевірено показання потерпілого про те, яким саме чином йому було нанесено тілесні ушкодження. Згідно протоколу та фотозображення №2 потерпілий вказує на механізм завдання йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, а саме, що ОСОБА_19 знаходячись на відстані витягнутої руки наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в ліве око.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 09.05.2024 року з додатком у виді фототаблиці, проведеного дізнавачем СД ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 в час з 10 год. 05 хв. по 10 год. 30 хв. за участі свідка ОСОБА_10 , із залученням статиста ОСОБА_16 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 було перевірено показання свідка про те, яким саме чином ОСОБА_6 було нанесено тілесні ушкодження. Згідно протоколу та фотозображення №3 свідок вказує на механізм завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченим, а саме, що стоячи ОСОБА_19 наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівого ока.

Зазначені протоколи підписані потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_10 без зауважень, а додатки до них, виготовлені та підписані слідчим у порядку, визначеному ст. 105 КПК України, відповідають за своїм змістом змісту протоколу.

Що ж стосується неповноти відображення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_6 у протоколах слідчого експерименту з потерпілим та свідком ОСОБА_10 , то така слідча дія як проведення слідчого експерименту не є тотожною показанням і проводиться вона, як вже зазначено вище, з метою перевірки й уточнення певних відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що не виключає проведення перевірки не всіх отриманих від потерпілого та свідка показань, а лише в певній їх частині.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 09.05.2024 року з додатком у виді фототаблиці, проведеного дізнавачем СД ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 в час з 09 год. 15 хв. по 10 год. 30 хв. за участі свідка ОСОБА_8 , із залученням статиста ОСОБА_16 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 було перевірено показання свідка про те, яким саме чином ОСОБА_6 було нанесено тілесні ушкодження. Згідно протоколу та фотозображення №3 свідок вказує на механізм завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченим, а саме, що ОСОБА_19 , перебуваючи на відстані витягнутої руки обличчям до ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілому, в область лівого ока.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Досліджені в судовому засіданні та наведені вище докази, в тому числі показання обвинуваченого, потерпілого і свідків суд оцінює як належні та допустимі, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та здобуті у порядку, визначеному КПК України.

Аналізуючи зазначені вище докази в їх сукупності, не дивлячись на розбіжності у показаннях обвинуваченого, потерпілого та свідків щодо кількості завданих потерпілому ударів, поза будь-яким сумнівом залишається той факт, що потерпілому було нанесено легке тілесне ушкодження, ступінь тяжкості та локалізацію якого визначено висновком експерта. Дане тілесне ушкодження було нанесене потерпілому саме обвинуваченим ОСОБА_5 , що також доведено поза будь-яким сумнівом. Кількість ударних впливів від яких утворилося тілесне ушкодження за висновком експерта встановити не є можливим. З показань обвинуваченого та потерпілого, які у безпосередній близькості сприймали обставини події слідує що таких ударних впливів, від яких утворилося тілесне ушкодження у виді синця лівого ока було не менше двох. Що стосується можливого завдання потерпілому інших ударів, що не спричинили тілесних ушкоджень, то з огляду на зміст обвинувального акту, оцінка даних обставин виходить за межі судового розгляду, визначені ст. 337 КПК України.

Протокол проведення слідчого експерименту, проведеного дізнавачем СД ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 за участі свідка ОСОБА_9 суд до уваги при прийнятті рішення не бере, оскільки слідчим не вказана дата проведення слідчої дії, в той час як відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України відомості про час проведення процесуальної дії обов`язково мають зазначені у відповідному протоколі, і відсутність даних відомостей не дозволяє суду зробити однозначний висновок про належність та допустимість даного доказу.

Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті доведена поза розумним сумнівом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою обставиною щирого каяття, як про те вказано в обвинувальному акті, та зазначено обвинуваченим, суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, яка виявляється в тому, що особа визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Твердження обвинуваченого про намагання з його боку примиритись з потерпілим заперечуються самим потерпілим. Підстав не довіряти доводам потерпілого судом не встановлено. В той же час саме по собі вибачення в судовому засіданні може свідчити не про щире бажання виправити ситуацію, а про намагання обвинуваченого уникнути більш суворого покарання за свою провину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, з урахуванням положень ст. 337 КПК України та змісту обвинувального акту, судом не встановлено.

Суд враховує наявні відомості про обвинуваченого, а саме: що він раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та підтримує зв`язки із родичами, за місцем проживання заяв та скарг на нього до виконкому селищної ради не надходило, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. Також суд враховує молодий вік обвинуваченого та відповідний стан здоров`я.

Крім того, суд враховує позицію потерпілого та сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, однак у верхній межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України, при цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1