ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1451/24 Справа № 205/8391/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, в об`єднаному кримінальному провадженні №0000034 від 11.01.2021 року та №0000219 від 16.02.2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2024 року було продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2024 року включно.

Раніше обраний розмір застави у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 гривень, залишено без змін.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Дана ухвала обгрунтована тим, що в даному випадку наявне реальне існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачене покарання до восьми років позбавлення волі.

Визнав суд доведеним і ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, стосовно останнього на розгляді інших судів перебувають різні кримінальні провадження у яких останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування та легального джерела доходу, з огляду на корисний мотив вчинення злочину.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом також були оцінені в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави судом не встановлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2024 року та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що зобов`язується з`являтися в усі судові засідання та не впливати на потерпілих та свідків.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він не скоював злочини, в яких його звинувачують, докази його вини у справі відсутні, а сама справа сфальсифікована. Показання свідків підтверджують те, що він не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України. У зв`язку з чим вважає, що немає підстав у подальшому триманні його під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не просив судове засідання проводити за його присутністю, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які є тяжкими злочинами, покарання за їх вчинення передбачено до восьми років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки у разі доведеності вини обвинуваченого, з метою уникнення відповідальності за вчинене ОСОБА_6 може переховуватись від суду, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився та продовжує існувати.

Поряд з цим, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно визнав доведеним і ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований та не має легального джерела доходу, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, стосовно останнього на розгляді інших судів перебувають різні кримінальні провадження у яких останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Тож, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення в суді першої інстанції було належним чином доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , а будь-яких даних, які б безумовно свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який, на кшталт цілодобового домашнього арешту, апелянтом не надано.

Апеляційним розглядом встановлено, що оскаржуване рішення суду не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Передчасними в даному випадку є й посилання обвинуваченого на відсутність у кримінальному провадженні доказів його вини, фальсифікацію справи стороною обвинувачення та на показання свідків, які нібито підтверджують те, що він не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, оскільки питання доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого не можуть бути предметом апеляційної перевірки на даній стадії кримінального провадження, а відносяться до повноважень суду першої інстанції і вирішуються цим судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті справи.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності виправдовує подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які йому інкримінуються.

Суд апеляційної інстанції не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, в об`єднаному кримінальному провадженні №0000034 від 11.01.2021 року та №0000219 від 16.02.2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4