ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1104/23 Номер провадження 11-сс/814/324/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника потерпілоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області від 29 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2023 року за №0000069.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що дізнавачем було дотримано вимоги законодавства щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в цьому провадженні, прийнята ним постанова є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що відповідає матеріалам, зібраним в ході досудового розслідування.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану нею скаргу та направити кримінальне провадження для проведення досудового розслідування. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що дізнавачем не було здійснено всі необхідні слідчі та процесуальні дії для правильного, повного встановлення обставин справи, проведено досудове розслідування упереджено, не перевірено доводи скаржника, а також безпідставно не перекваліфіковано розслідуване кримінальне правопорушення з ч.1 ст.125 на ст.345-1 КК України.

ОСОБА_8 була належним чином повідомлена про місце, дату й час апеляційного розгляду та до суду не з`явилась.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку представника потерпілої на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового й кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За ч.4 ст.284 КПК України дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, в сукупності.

Диспозицією ст.345-1 КК України передбачено відповідальність за: погрозу вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо журналіста, його близьких родичів чи членів сім`ї у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності (ч.1); умисне заподіяння журналісту, його близьким родичам чи членам сім`ї побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності (ч.2); умисне заподіяння журналісту, його близьким родичам чи членам сім`ї тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності (ч.3); дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, вчинені організованою групою (ч.4).

За змістом примітки до ст.345-1 КК України під професійною діяльністю журналіста у цій статті та ст.ст.347-1, 348-1 КК України слід розуміти систематичну діяльність особи, пов`язану із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані засоби масової інформації, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу Інтернет.

За ч.1 ст.125 КК України відповідальність настає за умисне легке тілесне ушкодження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 вересня 2023 року старшим дізнавачем СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2023 року за №0000069, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (т.2 а.к.п.15-18).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування здійснено необхідні заходи для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Оцінивши зібрані в ході проведення досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дізнавач дійшов правильного висновку про закриття цього кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, в тому числі передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Так, 14 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за заявою ОСОБА_8 , у якій нею повідомлено про те, що 10 лютого 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин в під`їзді між третім та четвертим поверхами по АДРЕСА_1 її сусідка ОСОБА_9 нанесла їй ( ОСОБА_8 ) чотири удари в голову (т.1 а.п.1-4).

Під час досудового розслідування дізнавачем допитано ОСОБА_8 у статусі потерпілої та ОСОБА_10 (чоловіка ОСОБА_8 ) у статусі свідка, які зазначили, що ОСОБА_8 займається журналістською діяльністю з 2020 року та з метою отримання ексклюзивного журналістського матеріалу нею було проведено збір інформації для статті, під час якого встановлено, що проросійськими громадянами є її сусіди: ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Приблизно місць тому вона повідомила ОСОБА_9 , що є журналістом і буде фіксувати її погрози на відеозапис, викличе поліцію. 10 лютого 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин вона ( ОСОБА_8 ) почала задавати одному із сусідів питання, які її цікавили для продовження збору інформації з метою написання статті, а в цей час її син спустився сходами нижче. Далі в будинку за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ) почула вигук ОСОБА_9 : «кусай його, я ж попереджала, що нічого мене тут розпитувать». У подальшому собака почала кидатися на її сина ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 навідмаш нанесла їй правою рукою один удар в обличчя, вихопила її ( ОСОБА_8 ) рюкзак і ним заподіяла чотири удари їй у голову, вибила з її рук мобільний телефон. Коли сусід та чоловік ОСОБА_10 врятували її вона ( ОСОБА_8 ) викликала поліцію (т.1 а.к.п.22-25, 28-31).

Наведені вище твердження були предметом ретельної перевірки та за результатами проведення вичерпного комплексу слідчих і процесуальних дій під час здійснення уповноваженим органом розслідування не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінальних проваджень.

Такий висновок підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив те, що 10 лютого 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин він зустрів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 разом із їх сином поруч із квартирою останніх №402. Жодних питань ОСОБА_8 йому не задавала. Перебуваючи в коридорі на четвертому поверсі біля своєї квартири АДРЕСА_2 він почув крик, який лунав із поверху нижче. На третьому поверсі лежала сусідка ОСОБА_9 , а біля неї стояли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , яка знімала на телефон як ОСОБА_9 лежала на підлозі. Він допоміг ОСОБА_9 підвестися, а ОСОБА_8 у цей час здійснювала постійну зйомку на мобільний телефон. ОСОБА_10 почав іти до ОСОБА_9 , агресивно себе поводив, у зв`язку з чим він ( ОСОБА_13 ) став між ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , але конфлікт продовжувався. Стоячи спиною до ОСОБА_9 відчув удар по руці коли ОСОБА_9 намагалась сумкою вдарити ОСОБА_8 . Він не бачив, щоб ОСОБА_9 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_8 і наявність у останньої тілесних ушкоджень. Далі конфлікт припинився. ОСОБА_8 у той день та інші дні не скаржилась на те, що її побила ОСОБА_9 . Також йому не було відомо, що ОСОБА_8 займається журналістською діяльністю та є журналістом, від сусідів він такої інформації також ніколи не чув. 10 лютого 2023 року ОСОБА_8 не підходила до нього на сходах та не запитувала нічого про сусідів, у тому числі про ОСОБА_9 (т.1 а.к.п.37-40 , 140-141).

У поясненнях від 27 лютого 2023 року ОСОБА_9 також повідомила, що 10 лютого 2023 року приблизно о 14 годині в неї стався конфлікт із ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_10 , у ході якого ОСОБА_10 наніс їй тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця лівої руки. При цьому, їй не було відомо, що ОСОБА_8 займається журналістською діяльністю, жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 вона не наносила (т.1 а.к.п.64-65).

Водночас колегія суддів зауважує, що відібрання пояснень, а не здійснення допиту в статусі свідка ОСОБА_9 , саме щодо якої здійснювалось кримінальне провадження з метою перевірки доводів ОСОБА_8 про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, було обумовлене викладеними в п.1 ч.3 ст.87 КПК України застереженнями (недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні).

Свідок ОСОБА_11 (чоловік ОСОБА_9 ) також підтвердив те, що 10 лютого 2023 року приблизно о 13 годині 15 хвилин йому від ОСОБА_9 стало відомо, що між нею та ОСОБА_8 відбувся конфлікт із приводу їх собак, у ході якого чоловік ОСОБА_8 звалив ОСОБА_9 на підлогу площадки, почав заламувати їй руки, в результаті чого зламав ОСОБА_9 палець на правій руці. З приводу того, що ОСОБА_8 займається журналісткою діяльністю він не обізнаний і не про вказаний факт мешканці будинку йому не повідомляли (т.1 а.к.п.229-230).

Даними ж протоколу огляду цифрового носія та перегляду інформації, що на ньому міститься, від 11 березня 2023 року з фототаблицею зафіксовано завершення конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.1 а.к.п.68-72).

Окрім того, 27 липня 2023 року органом слідства було здійснено поквартирний обхід та допитано сусідів ОСОБА_8 . Під час допиту свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (мешканці будинку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 ) засвідчили, що їм невідомо про обставини згаданого вище конфлікту, заняття ОСОБА_8 . журналістською діяльністю, інші мешканці будинку про це також не говорили (т.1 а.к.п.234-237).

Водночас свідок ОСОБА_17 підтвердила те, що після конфлікту ОСОБА_8 у телефонному режимі просила, щоб у випадку задавання питань про їх спільну розмову з приводу війни, вона підтвердила цей факт. До названої вище розмови їй не було відомо, що ОСОБА_8 була журналістом, журналістське посвідчення остання ніколи не показувала (т.2 а.к.п.11-13).

Окрім того, в ході дізнання здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю, за результатами якого вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2023 року за № 0000241, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Відповідно до наявного в цьому провадженні висновку експерта №163 від 27 березня 2023 року в ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому дистальної фаланги четвертого пальця лівої кисті без зміщення з набряком та гематомою м`яких тканин, які є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями; садно шкіри третього пальця лівої кисті, які є легкими тілесними ушкодженнями (т.1 а.к.п.191-228).

Наведені вище дані, зафіксовані в показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , поясненнях ОСОБА_9 і даних за результатами проведення тимчасового доступу до речей і документів) узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №203 від 22 березня 2023 року, яким установлено відсутність будь-яких об`єктивних судово-медичних даних про наявність яких-небудь тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , які би відповідали даним зазначеної події (нанесення ударів апелянту 10 лютого 2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин) (т.1 а.к.п.90-91).

З метою ретельного здійснення досудового розслідування проведено 07 вересня 2023 року дізнавачем і одночасний допит свідка ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_8 , у ході якого вони повідомили аналогічні за змістом обставини тим, щодо яких вони надали показання в ході їх первинних допитів (т.2 а.к.п.6-9).

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 (чоловіка ОСОБА_8 ), які спрямовані на надання допомоги члену сім`ї ( ОСОБА_8 ), безперечно спростовуються наведеними вище висновком судово-медичної експертизи №203 від 22 березня 2023 року, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , даними за результатами здійснення тимчасового доступу до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю, а пояснення ОСОБА_9 навпаки узгоджуються за своїм змістом із цими доказами, якими підтверджено відсутність факту умисних дій ОСОБА_9 по заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю чи майну, в тому числі ОСОБА_8 , здійснення погроз, перешкоджання журналістській професійній діяльності ОСОБА_8 . При цьому, встановлено, що з приводу здійснення цієї діяльності ОСОБА_8 і те, що вона є журналістом не були обізнані до моменту конфлікту мешканці будинку за місцем проживання ОСОБА_8 , а конфлікт було розпочато саме ОСОБА_8 , у ході якого вона нанесла ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які детально зафіксовані у відповідному висновку експертизи.

Отже, проаналізувавши зазначені вище докази, дізнавач дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 як складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, так і передбаченого ст.345-1 КК України.

Будь-яких даних, які би свідчили про вчинення ОСОБА_9 у цьому провадженні кримінальних правопорушень, у тому числі вказаних вище, не встановлено.

Також у скарзі та апеляційній скарзі ОСОБА_8 не наведено належних обставин, що не були предметом розслідування та потребували би перевірки засобами кримінального процесу.

Колегія суддів зауважує, що необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні є тоді, коли матеріали провадження містять ознаки кримінального правопорушення і не зібрано достатніх доказів, які підтверджують вину особи у його вчиненні або їх недостатньо для висновку про відсутність події чи складу кримінального правопорушення. За наявності достатніх підстав для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження має бути негайно закрите, що і має місце в досліджуваному випадку, через це посилання апелянта на непроведення по справі необхідних слідчих і процесуальних дій позбавлені підстав.

Усе зазначене наведене вище свідчить про дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки дізнавачем доказів згідно з вимогами ст.94 КПК України.

Усупереч доводам апеляційної скарги, перевіркою матеріалів провадження не встановлено обставин, які би свідчили про упередженість дізнавача під час досудового розслідування та на підставі ст.77 КПК України унеможливлювали би його участь у цьому кримінальному провадженні. Заяву ОСОБА_8 про відвід дізнавачу ОСОБА_18 було розглянуто слідчим суддею в передбаченому КПК України порядку, за результатом чого постановлено мотивовану ухвалу про відмову в задоволенні цієї заяви, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції (т.2 а.к.п.1-2).

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваних ухвали слідчого судді та постанови дізнавача, не знайшли свого підтвердження.

Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2024 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4