Справа № 191/376/24
Провадження № 1-кп/191/26/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відео конференції, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001064 від 12.12.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

із участю в судовому розгляді:

прокурора - стажиста ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , всупереч обов`язку, встановленого ст.65 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, із метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи протиправні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи придатним за станом здоров`я до проходження військової служби та належним чином попередженим про необхідність прибуття на 08:00 год. 28.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 для відправки до Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію", будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, на особливий період не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшої відправки для проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було роз`яснено про його подальший призов до Збройних Сил України на військову службу під час мобілізації, на особливий період та під розписку вручена повістка про необхідність явки 27 жовтня 2023 року до вказаного відділу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_3 , у вказаний в повістці день, тобто 27 жовтня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних на те причин не прибув, та жодних обставин неприбуття не повідомив, чим ухиляється від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто порушив порядок комплектування Збройних Сил України, тобто не виконав загального обов`язку щодо відбування військової служб під час мобілізації, на особливий період.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

26 січня 2024 року між прокурором-стажистом Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, яка погоджена прокурором ОСОБА_6 .

Згідно даної угоди прокурор-стажист ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, строком 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України визнав повністю, вказавши, що скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України. Обвинувачений повідомив, що він цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним та вид покарання. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між її підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому підозрюваним вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину та його дії вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 469, ст. 472 КПК України.

Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України. Узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ст. 336 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, а також з урахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, та відсутності тих, що його обтяжують, відповідно до ст. 67 КК України.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченого взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 січня 2024 року в кримінальному провадженні №0001064 від 12.12.2023 року між прокурором-стажистом Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.1,2 ч. 1 ч.3 п.2 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Роз`яснити ОСОБА_3 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1