Справа № 464/8341/23
пр.№ 1-кп/464/123/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000910 від 24.10.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новосілки, Буського району, Львівської області, громадянки України, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за участі: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 вчинила викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово було продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 21.10.2023 близько 11:50 год. перебуваючи на дитячому майданчику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала із вказаного дитячого майданчика дитячу машинку для катання без гальмівного пристрою марки «Doloni-Toys», вартістю 412, 00 грн., що належить ОСОБА_6 , після чого з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення та мала можливість розпорядитися таким.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 412,00 грн.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому визнала повністю та підтвердила, що вчинила правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, пояснила, що у жовтні ближче до обіду неподалік дитячого майданчика очікувала подругу, з котрою мала зустрітися. В час очікування, спостерігала, що на дитячому майданчику були діти, одна з яких була з мамою. Крім цього, на майданчику також знаходилася червона машинка з чорними колесами, котрою ніхто не бавився. Через деякий час, коли її подруга не прийшла, вони вирішила піти додому, взявши вищевказану дитячу іграшку. При цьому на майданчику вже не було нікого, що керувало нею в той час, не розуміє. При цьому підтвердила, що проживає вдома із маленькою внучкою, але цю машинку для неї не брала. Прийшовши додому, машинку поставила до кладовки та мала намір в подальшому надати її для внутрішньо переміщених дітей, що проживали по сусідству, оскільки такі постійно позичали іграшки. Приблизно через тиждень до неї додому прийшли працівники поліції, котрим вона добровільно повернула викрадене. У скоєному зізналася, брала участь у всіх процесуальних діях. На даний час надзвичайно шкодує про вчинене, щиро розкаюється, розуміє, що вчинила неправильно, їй дуже прикро та соромно за скоєне, просить суворо не карати. З матеріалами кримінального провадження ознайомлена, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких її обвинувачено, з якими повністю погоджується та просить здійснювати спрощений порядок дослідження доказів.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення спрощеного порядку дослідження доказів підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченої. Обвинуваченій роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченої, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд кримінального провадження без її участі, будь-яких претензій до обвинуваченої не має, з приводу міри покарання покладається на розсуд суду.

На підставі вимог ст. 325 та ч.3 ст. 349 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності представників потерпілих.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово було продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , під час дії на території України правового режиму воєнного стану, перебуваючи в межах дитячого майданчика, маючи вільний доступ до майна, що їй не належить, переслідуючи корисливий мотив, таємно, протиправно таким заволоділа, та маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, довела злочинний умисел до кінця, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

За таких обставин, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, за наявності одного епізоду злочинної діяльності вчиненого в умовах воєнного стану.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином, кваліфікованою крадіжкою.

При вивченні особи обвинуваченої судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Новосілки, Буського району Львівської області, громадянка України (а. с. 70), з середньою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.71), проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима (а. с. 72), за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 77), на обліку за місцем проживання у диспансері КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» та Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері не перебуває (а. с. 74, 75), на обліку за місцем зареєстрованого проживання в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра лікувально-діагностичного відділення КНП «Золочівська ЦРЛ» не перебуває (а. с. 79-82).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 за ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення спричиненої шкоди шляхом повернення викраденого майна..

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, стороною обвинувачення не встановлено.

З досудової доповіді щодо обвинуваченої ОСОБА_3 вбачається, що результати оцінки обвинуваченого показали середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе без ізоляції від суспільства (а. с. 60-63).

При призначенні покарання, суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, у п. 8 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2010 ВСУ звернув увагу на те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14 ) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При визначенні виду покарання ОСОБА_3 суд враховує, що вона вважається такою, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, являється особою похилого віку, предметом злочину є іграшка, а дії вчинено за відсутності обставин, пов`язаних із воєнною обстановкою (під час дії повітряної тривоги, ракетної небезпеки, комендантської години), тому при його безальтернативності, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі становитиме надмірний тягар для останньої та не виконуватиме мети, закріпленої у кримінальному законі.

У зв`язку із цим, суд також бере до уваги, що обвинувачена повністю визнала вину, характер поведінки обвинуваченої під час досудового розслідування, що сприяла органу досудового розслідування у розкритті злочину, поведінку під час судового слідства, що не оспорювала фактичних обставин у справі, тим самим продемонструвала бажання стати на шлях виправлення, а також те, що потерпіла жодних претензій до останньої не має, так як обвинувачена повністю усунула спричинену шкоду, шляхом добровільного повернення викраденого майна (як вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 25.10.2023 (а. с. 65-66), інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, кримінальними правопорушення, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, а ОСОБА_3 не є представником держави, у тому числі іноземної, зважаючи на висновки органу пробації, про середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, у зв`язку із чим такі дані в сукупності вказують на обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що дають підстави суду для застосування ч. 1 ст. 69 КК України, та призначення основного покарання, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд враховує, що покарання у виді обмеження волі та громадських робіт не може бути призначеним, оскільки обвинувачена згідно з Законом України «Про пенсійне зобов`язання» вважається особою, котра досягла пенсійного віку, покарання у виді виправних робіт не може бути призначеним, оскільки остання не працює, а покарання у виді пробаційного нагляду становитиме надмірний тягар для останньої.

З огляду на вищевикладене, покарання у виді штрафу виконуватиме мету, закріплену у кримінальному законі.

Одночасно, суд зважає, що згідно з ч. 1 ст. 69 КК України суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Беручи до уваги особу обвинуваченої, розмір спричиненої шкоди, що становить 412 грн., відсутність претензій від потерпілої, суд вважає, що розмір штрафу слід визначити в межах 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченій оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Так, 08.11.2023 експертом проведено товарознавчу експертизу №СЕ-19/114-23/21353-ТВ, вартість якої становить 1 912,00 грн. (а. с. 69).

Таким чином, суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 912,00 грн.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами у кримінальному провадженні визнано вживану дитячу іграшку для катання «Машинка», вживану дитячу м`яку іграшку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », вживану тканинну серветку «Зайчик» (а. с. 65-66), диск DVD-R сірого кольору марки «Verbatim» з відеофайлами під назвою «Камера 1», «Камера 2», «Камера 3», «Камера 4» (а. с. 68).

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 185, ст. ст. 50, 53, 60, 65, 69 КК України, керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначити їй основне покарання перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень. (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача (ЗКПО): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); р/р: UA0013933).

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили:

-вживану дитячу іграшку для катання «Машинка», вживану дитячу м`яку іграшку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », вживану тканинну серветку «Зайчик» повернути потерпілій Шуфляд ОСОБА_7 ;

-диск DVD-R сірого кольору марки «Verbatim» з відеофайлами під назвою «Камера 1», «Камера 2», «Камера 3», «Камера 4» залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000910 від 24.10.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1