УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/987/24

Провадження № 1-кс/486/156/2024

07 червня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000060, внесеному 05.06.2024 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000060, внесеному 05.06.2024 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що 05.06.2024 до ЧЧ ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення поліцейського СРПП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про те, що близько 12:50 год. 05.06.2024 року, під час несення служби в складі наряду ГРПП, на автодорозі Т-1510, що на відстані близько 200 м від автодороги Н-24 сполученням «Благовіщенське-Миколаїв» у напрямку смт. Арбузинка Первомайського району, тобто в межах Южноукраїнської територіальної громади Вознесенського paйону, Миколаївської області, у ході складання адміністративних матеріалів за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, водій легкового автомобіля марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав співробітникам ГРГП свідоцтво про реєстрацію керованого ним транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР м.Севастополь від 18.08.2009 року, яке містило ознаки підроблення в частині його відповідності бланку встановленого зразку та вимог діючого законодавства, а у графі номеру шасі (кузова, рами) відсутні будь-які ідентифікаційні відомості з відміткою «Б/Н», при цьому, в ході проведення огляду автомобіля марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , встановлено факт відсутності (знищення) ідентифікаційного номеру його шасі як в салоні, так і в підкапотному просторі кузова автомобіля.

05.06.2024 року проведено огляд місця події: ділянки місцевості на автодорозі Т-1510, що на відстані близько 200 м від автодороги Н-24 сполученням «Благовіщенське-Миколаїв» у напрямку смт. Арбузинка Первомайського району, тобто в межах Южноукраїнської ТГ Вознесенського району, в ході якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено належне йому майно: ??автомобіль марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який вилучено та поміщено на спецмайданчик відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області; ??свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР м. Севастополь від 18.08.2009 року на ім`я ОСОБА_6 , яке опечатано до сейф пакету WAR 1121769 та вилучено до відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Водій транспортного засобу марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , пояснив, що восени 2022 року він в Інтернет ресурсі знайшов оголошення про продаж автомобілю марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_3 та зв`язався з продавцем з АДРЕСА_1 . У подальшому придбав вказаний автомобіль та з того часу автомобіль перебував у його володінні без перереєстрації.

На підставі викладеного, враховуючи, що зазначене вище тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР м. Севастополь від 18.08.2009 року на ім`я ОСОБА_6 , які перебували в володінні ОСОБА_4 , має значення речового доказу, то з метою забезпечення його збереження як речового доказу, необхідно накласти на нього арешт.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Власник майна ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У силу ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися, арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовими доказами), а тому арешт на це майно слідчим суддею накладається обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000060, внесеному 05.06.2024 року до ЄРДР, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ст. 290, ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000060 на вилучене 05.06.2024 року в ході огляду місця події майно:

- автомобіль марки «MAZDA» 6, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , який вилучено до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР м.Севастополь від 18.08.2009 року на ім`я ОСОБА_6 , заборонивши відчуження, користування та розпорядження даним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1