Справа № 184/1836/23
Номер провадження 1-кп/184/42/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000275 від 15.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мар`янське, Апостолівського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий

-09.08.1986 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки;

-23.10.1986 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 101КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки, з додатковою мірою покарання лікування від алкоголізму. На підставі ст. 43 КК України частково приєднане покарання за вироком від 09.08.1986 р., до відбуття покарання 4 роки 6 місяців. 07.02.1991 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-21.08.1991 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців. 09.12.1992 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-24.09.1993 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки з додатковою мірою покарання лікування від алкоголізму. 12.07.1995 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-24.06.1996 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.З ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки. 19.10.1998 звільнений по відбуттю строку покарання;

-19.04.1999 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки з додатковою мірою покарання лікування від алкоголізму. 11.02.2002 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-28.02.2003 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 395, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років. 13.10.2007 року звільнений по відбуттю строку покарання;

-01.10.2009 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-15.04.2010 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч. З ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний строк покарання за вироком від 01.10.2009 до відбуття покарання З роки 1 місяць позбавлення волі. 27.01.2012 умовно - достроково звільнений на не відбутий строк покарання 11 місяців 11 днів;

-23.04.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч. З ст. 185, ч. З ст. 187, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 7 років з конфіскацією майна. 16.07.2019 умовно - достроково звільнений на не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 25 днів;

-13.12.2022 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік.

- 01.03.2023 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст.369 КК України до 2 років обмеження волі (вирок від 13.12.2022 виконувати окремо). 13.06.2023 вирок Орджонікідзевського міського суду від 01.03.2023 скасовано в частині призначеного покарання. Призначено за ч. 1 ст. 369 КК України нове покарання у виді 2 років позбавлення волі.

- 24.08.2023 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 246, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України остаточно до відбуття призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі,

-31.10.2023 року Дніпровським апеляційним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 246 КК України, ч. 1 ст. 71, п.1-б ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. В іншій частині вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24.08.2023 року залишити без змін;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), потерпілого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив. на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний, корисливий злочин.

Так, 13.07.2023 близько 17 години, точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 , де зустрівся з раніше йому незнайомим ОСОБА_5 .. В ході спілкування з ОСОБА_5 у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння належним ОСОБА_5 велосипедом, шляхом зловживання довірою останнього.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 попрохав у нього належний йому велосипед під вигаданим приводом - з`їздити за горілкою. Після чого, ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_3 , не підозрюючи про злочинний намір останнього, добровільно передав йому свій велосипед марки «Formula» моделі «Safari АМ2».

Надалі, ОСОБА_3 , не маючи наміру повертати велосипед ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи довірою останнього заволодів велосипедом марки «Formula» моделі «Safari АМ2» належного ОСОБА_5 , та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/25095-ТВ від 27.07.2023 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень 00 копійок.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений підтримав клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та надав показання, що 13.07.2023 через те, що йому не було де ночувати він вирішив піти у гості до свого знайомого ОСОБА_7 , який мешкає по АДРЕСА_4 . Прийшовши до ОСОБА_7 додому він зустрів раніше йому незнайомого чоловіка, як стало відомо потім ОСОБА_8 , який мешкає по сусідству. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 випивали горілку та налили йому. Далі він сказав, що у нього є гроші на горілку та він може її придбати, після чого запитав у ОСОБА_9 чи є у нього велосипед, на ньому він швидше з`їзде та вони продовжать випивати. На його пропозицію ОСОБА_9 погодився та викотив йому зі свого двору спортивний велосипед чорно-зеленого кольору, назви якого він не пам`ятає, на який він сів та поїхав до будинку по АДРЕСА_5 , де раніше мешкав. Далі велосипед він приховав за будинком, а сам пішов спати. Наступного ранку він пішов на центральний ринок м. Покров для того щоб продати велосипед ОСОБА_10 де зустрів двох раніше невідомих чоловіків, одному з яких продав велосипед за 1000,00 грн. Гроші отримані від продажу велосипеду він витратив на власні потреби. Свою вину у вчиненні вказаного злочину визнає в повному обсязі. В скоєному щиро розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного. Згідно довідки адміністрації КП «ЦМЛ ПМР ДО» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , на обліку у лікарів: психіатра, фтизіатра не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря нарколога в реєстрі наркохворих.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Потерпілим ОСОБА_5 , заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якого він просить стягнути з нього на свою користь завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В обґрунтування позову потерпілий посилається на те, що у результаті незаконних дій ОСОБА_3 йому було причинено матеріальну шкоду, вартість якої підтверджується висновком експерта, щодо проведення судово - товарознавчої експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілого про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди визнав.

Прокурор вважав, що цивільний позов підлягає задоволенню.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, з урахуванням зазначених вище положень закону та приймаючи до уваги ту обставину, що потерпілим документально підтверджені понесені матеріальні збитки, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому та обтяжують йому покарання, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 та статті 190 КК України, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки для застосування даної норми необхідною умовою є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки.

За правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року та за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 14.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи, висновок експерта №СЕ-19/104-23/25095-ТВ від 27.07.2023 року, на проведення якої складають 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.. 00 коп..

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1