Справа № 484/3081/24
Провадження № 1-кс/484/620/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув винесене у кримінальному провадженні №0000249 клопотання слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та скаргу захисника адвоката - ОСОБА_5 про незаконне затримання підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ламбрівка, Тарутинського району, Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, затриманого 21.06.2024 о 11.00 год., повідомленого про підозру 21.06.2024 о 10 год. 44 хв., підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Первомайського РВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, посилаючись на наступне.

06.12.2023 ОСОБА_6 , попередньо вступивши у злочинну змову разом зі своїми знайомими, особи яких на даний час слідством не встановлені, прибув до с. Криве Озеро Друге, Первомайського району, Миколаївської області з метою вчинення злочину проти чужого майна.

Достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_3 , проживає місцевий фермер ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_10 , вважаючи, що у них вдома може зберігатись значна сума грошей та інше цінне майно, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами вирішили вчинити напад на родину ОСОБА_9 та незаконно заволодіти їх грошовими коштами та майном.

З цією метою, 06.12.2023 приблизно о 18.30 год., ОСОБА_6 разом із двома спільниками, особи яких на теперішній час не встановлено, прибув до домоволодіння родини ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому ОСОБА_6 , разом із двома невстановленими слідством особами, ретельно підготувалися до здійснення нападу, а саме: вжили заходи для неможливості їх впізнання - одягнулись в одяг, який за своїми зовнішніми ознаками нагадує військову форму та у балаклави, а також з собою взяли знаряддя вчинення злочину - предмети, ззовні схожі на автоматичну зброю, якими мали намір погрожувати потерпілим з метою подолання їх опору.

Користуючись тим, що родина ОСОБА_9 проживає в кінці вулиці та не має найближчих сусідів, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, залишаючись непоміченими для оточуючих, без перешкод проникли на територію домоволодіння Бардичевських.

Далі, ОСОБА_6 , разом зі своїми двома спільниками, реалізуючи свій злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проникли до житлового будинку, де зв`язали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 полімерними стяжками чорного кольору, погрожуючи фізичною розправою, вимагали гроші, які вони бажали звернути на власну користь.

Підтверджуючи серйозність своїх намірів, ОСОБА_6 та дві невстановлені особи направляли на потерпілих предмети, схожі на автоматичну зброю, а до обличчя ОСОБА_9 приставляли ножа, якого знайшли в будинку, погрожуючи відрізати вухо, ставили на спину увімкнену праску, яка знаходилась у кімнаті, наступали ногами на суглоби, завдаючи фізичного болю.

Сприймаючи протиправні дії та погрози фізичною розправою з боку нападників як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали на стіл у спальні, де знаходились грошові кошти у сумі 4 тис дол. США та 20 тис. грн.

Відкрито заволодівши грошовими коштами в сумі 4 тис. дол. СІІ1А (в еквіваленті на національну валюту 146647,2 гри) та 20 тис. грн., ОСОБА_6 разом зі своїми двома спільниками зникли з місця події, при цьому залишивши потерпілих зв`язаними, тим самим маючи намір завадити викликати на допомогу і викрити їх злочинні дії.

Вказаними діями ОСОБА_6 , за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, спричинили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 166647,2 грн, а викраденими грошовими коштами розпорядились на власний розсуд.

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Зазначені вище обставини підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 06.12.2023 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи; довідкою про опрацювання інформації (місце розташування та зв`язки мобільних терміналів).

В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та доводи на його обґрунтування, прокурор вважав клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, вказуючи, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, жодний доказ не вказує на причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину. Так, огляд місця події житла потерпілих проведений без відеофіксації, що є порушенням порядку його проведення та підставою для визнання такого доказу очевидно недопустимим; потерпіла у заяві зазначила лише вартість майна, але не зазначила, яке саме майно було викрадене та яким чином визначили його вартість; опис нападників зі слів потерпілих не співпадають з описом підозрюваного; стороною обвинувачення не надані докази, що недопалки, які були предметом експертного дослідження, належать саме ОСОБА_6 та на них виявлені генетичні клітини саме останнього; обшук автомобіля, що належить ОСОБА_11 , проведений з порушеннями; копія довідки від 30.05.2024 опрацювання інформації про зв`язок за матеріалами №0000249 від 07.12.2023 не є процесуальним джерелом доказів, ухвала слідчого судді про надання дозволу про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні операторів, стосовно телефонних розмов ОСОБА_6 не надана, протокол проведення НРСД є неналежним доказом; у тексті повідомлення про підозру сторона обвинувачення не конкретизує, на що саме посягало насилля чи погроза такого насилля.

Існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено. Також не доведена неможливість застосування до підозрюваного менш обтяжливих запобіжних заходів із врахуванням даних про його особу; не обгрунтована позиція щодо невизначення розміру застави при обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також захисник, підтримавши свою скаргу на незаконне затримання підозрюваного, вказала, що ОСОБА_6 затриманий незаконно. Так, 24.06.2024 від неї надійшла скарга на незаконне затримання особи у порядку ст. 615 КПК України. Мотивуючи скаргу захисник вказала, що затримання на підставі ст. 615 КПК України є незаконним, здійснене з порушенням порядку, визначеного КПК України, з огляду на те, що на момент затримання відсутні обґрунтовані підстави вважати, що слід побоюватися втечі ОСОБА_12 з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Такі обставини не були названі слідчим під час затримання ОСОБА_6 , який є не судимою особою, до 21.06.2024 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності. Підстави для його затримання у порядку ст. 208 КПК України слідчим також не зазначені. Крім того, за місцем проживання ОСОБА_6 вилучено його паспорт для виїзду за кордон, що унеможливлює його втечу за кордон. На території Одеської та Миколаївської областей не ведуться активні бойові дії, які б давали підстави для затримання у порядку ст. 615 КПК України. На думку захисника, затримання ОСОБА_6 проведено передчасно, за відсутності підстав за ст.ст. 208, 615 КПК України, отже він затриманий незаконно та підлягає негайному звільненню з-під варти.

ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, скаргу захисника просив задовольнити та відмовити в задоволенні клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

Слідчий та прокурор проти задоволення скарги заперечували, вказуючи, що підозрюваний був затриманий законно.

Вислухавши пояснення сторін обвинувачення та захисту, дослідивши клопотання слідчого і скаргу захисника та додані до них матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вважаю, що зазначені вище та встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме для підозри у нападі з метою заволодіння чужим майном поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років що, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Санкція частини статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 років.

ОСОБА_6 є раніше не судимим, одружений, має двох малолітніх дітей, має інвалідність ІІ групи та місце реєстрації, інформація про місце роботи судді не надана. Вказане не зменшує соціальну небезпеку злочину, у вчиненні якого він підозрюється, не зменшує встановлених ризиків та на даній початковій стадії кримінального провадження не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Також на теперішній час достовірно не встановленні інші особи, які брали участь у нападі на потерпілих, та точне їх місцезнаходження.

За викладених обставин, не виключається переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання, вплив підозрюваного на потерпілих та свідків, можливе вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду. Також не виключається й ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши вищевикладене, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, є необхідним та доцільним застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте без визначення розміру застави, у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки правопорушення, в якому він підозрюється, вчинено із застосуванням насильства.

21.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Цього ж дня, він був затриманий в порядку ст. 615 КПК України. Отже, ОСОБА_6 було затримано під час воєнного стану.

Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану визначено ст. 615 КПК України.

Відповідно п.6 ч.1ст.615 КПК України, у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати строк, визначений статтею 211 цього Кодексу. Якщо в умовах воєнного стану відсутня об`єктивна можливість доставити затриману особу до слідчого судді, суду у строк, передбачений статтею 211 цього Кодексу, розгляд клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу здійснюється із застосуванням доступних технічних засобів відеозв`язку з метою забезпечення дистанційної участі затриманої особи. Якщо затриману особу неможливо доставити до слідчого судді, суду у строк, передбачений статтею 211 цього Кодексу, для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу або забезпечити її дистанційну участь під час розгляду відповідного клопотання, така особа негайно звільняється.

Затримання підозрюваного ОСОБА_6 , на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, було здійснено на законних підставах, так як вказане положення дозволяє затримання підозрюваного у разі введення воєнного стану без ухвали слідчого судді, якщо виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Надані стороною обвинувачення доказів свідчить про можливість підозрюваного втекти з метою ухилення з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Затримання відбулось після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, тому затримання було законним.

Відповідно ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з ч.4 ст.206 КПК України, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 21.06.2024 року було затримано в порядку ст. 615 КПК України, та наступного дня слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, тобто в межах ст.211 КПК України та судом здійснюється розгляд клопотання у передбачений законом строк.

Отже, скарга захисника на незаконне затримання підозрюваного - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 206, 176-178, 183, 193, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ламбрівка, Тарутинського району, Одеської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 19.08.2024 включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 закінчується о 11 год. 00 хв. 19.08.2024.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області.

В задоволенні скарги захисника адвоката - ОСОБА_5 про незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000249 від 06.12.2023 за ч.4 ст.187 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться о 09.45 год. 28.06.2024 в залі суду в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_13