Справа № 385/791/24
Провадження № 1-кп/385/92/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої

юридичної особи ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження №0000080 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Гайворонського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працездатного, який не працює та не навчається, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України,

в с т а н о в и в :

22.05.2024 до Гайворонського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні від 07.05.2024 №0000080 щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 України з угодою про визнання винуватості від 21.05.2024, укладену між прокурором Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в наступному.

06.05.2024 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки (масове знищення водних ресурсів) і бажаючи їх настання, з метою зайняття незаконним рибним промислом за допомогою електроструму, прибув на власному транспортному засобі ВАЗ2121 до річки «Південний Буг» в межах м. Гайворон, Голованівського району, Кіровоградської області та залишивши автомобіль на березі вказаної річки вийшов на воду за допомогою човна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, в період часу з 21.30 год. 06.05.2024 по 01.25 год. 07.05.2024 ОСОБА_5 , за допомогою гумового човна на річці Південний Буг, із застосуванням саморобного пристрою «електролову», що призначений для вилову риби за допомогою електричного струму, та складається з акумуляторної батареї 12В, перетворювача напруги і частоти, провідників живлення, металевої підсаки на дерев`яному держаку, який може бути використаним в якості обладнання, яке у водному середовищі може створювати електричне поле, за допомогою якого відбувається електричний вплив на екосистему водного середовища, котрі відповідно до пункту 6 частини 1 Розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19.09.2022 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 за № 1412/38748), відносяться до заборонених знарядь лову, здійснив незаконний лов риби для особистих потреб і виловив 35 одиниць риби, а саме: сріблястий карась у кількості 32 штук; судак у кількості 2 штук; та плітка у кількості 1 штука.

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування водних біоресурсів на річці Південний Буг біля АДРЕСА_1 від 08.05.2024, розмір шкоди заподіяної внаслідок незаконного добування водних біоресурсів становить 59347 гривень.

Шкода, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби 07.05.2024в річці Південний Буг біля АДРЕСА_1 , згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» являється істотною через вилов риби в період нересту.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, вчинене з застосуванням електроструму, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 249 КК України.

У кримінальному провадженні №0000080 від 07.05.2024 між прокурором Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачуваним ОСОБА_5 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 21.05.2024 укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинувачуваним згідно з вимогами статей 468, 469, 470, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 249 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_5 , повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі, викладеному в повідомленні про підозру та обвинувачення за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, сприяти проведенню кримінального провадження щодо нього протягом всього судового розгляду. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_5 , за ч.2 ст.249 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з іспитовим строкому.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , узгодженого в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник просив угоду при визнання винуватості затвердити.

Представник потерпілої юридичної особи не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, ствердив, що до укладення такої надав хгоду на її укладення.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_5 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 249 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 2, 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, а також те, що воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання (ч.1 ст. 475 КПК України).

Оскільки сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі, угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні, то суд приймає рішення про затвердження такої та призначення покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України та визначення тривалості іспитового строку, суд зазначає наступне.

В постанові Пленуму ВССУ Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод від 11.12.2015 № 13 вказано таке: Суд також має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим.

У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст. 75 КК визначаються виключно судом.

Згідно з приписами п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання (ч.1 ст. 475 КПК України).

Оскільки сторонами угоди узгоджено покарання, у виді позбавлення волі строком два роки, ними узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474) відсутні, то суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи тяжкість вчинених злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кожного злочину, спосіб їх вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк два роки та, на підставі ст. 75 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням ОСОБА_5 , іспитового строку тривалістю 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді від 08.05.2024 на підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 374-376, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

угоду про визнання винуватості від 21.05.2024 укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000080 за ч. 2 ст. 249 КК України затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Скасувати арешт майна, накладений на електричну вудку, підсак до електричної вудки з шириною вічка 3 см, акумулятор марки «Rasing Forse 60 Premium», що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2024 у справі № 385/702/24.

Речові докази - електричну вудку, підсак до електричної вудки з шириною вічка 3 см, акумулятор марки «Rasing Forse 60 Premium», що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений, захисник - подати клопотання про помилування.

Суддя: ОСОБА_7

Дата документу 07.06.2024