Провадження по справі № 1-кп/522/255/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні за № 000850 від 07.07.2021 на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території м Одеси без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останній раз:

-25.05.2021 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021, приблизно о 20:20 годині, ОСОБА_3 , вступивши у попередню змову з ОСОБОЮ 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження), направлену на відкрите викрадення чужого майна, знаходились на Приморському бульварі в м. Одесі в пошуках об`єкту злочинного посягання та можливості реалізувати свій корисливий мотив.

Приблизно о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи в тому ж місці, вони помітили раніше їм незнайомого потерпілого ОСОБА_6 , який прогулювався по Приморському бульвару в м. Одесі. В той же час, ОСОБА_3 та ОСОБА 1 вирішили реалізувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, помітивши мобільний телефон, який потерпілий тримав в руках, який і визначили предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 та ОСОБА 1, прослідували за потерпілим по Приморському бульварі та, дійшовши до Думської площі в м. Одесі, де поруч не було свідків, які могли би перешкодити досягнення злочинної мети, направленої на заволодіння майном, належним потерпілому, приступили до реалізації свого злочинного плану.

Відповідно до завчасно розподілених ролей, ОСОБА_3 та ОСОБА 1 підійшли впритул до потерпілого. Розуміючи, що їх дії є помітними для оточуючих та носять відкритий характер, розуміючи наслідки цих дій та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 різко, шляхом ривку, вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «ХІАОМІ Redmi Note 9S», в корпусі синього кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , ІМЕІІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 5748 гривень, та передав його ОСОБА 1, який стояв поруч, та який почав покидати місце вчинення кримінального правопорушення. Після чого потерпілий прослідував за ОСОБА_3 , але ОСОБА 1 відштовхнув потерпілого, тим самим надав можливість ОСОБА_3 та ОСОБІ1 зникнути відкрито з викраденим майном.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 та ОСОБА 1 вважали за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, вони залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальний збиток у розмірі 5 748 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, пояснюючи, що інкримінований йому злочин стосовно потерпілого ОСОБА_6 не скоював. Чи перебував він 06.07.2021 на вул. Думська площа в м. Одесі не пам`ятає. Ломбард на вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, зазначений свідком ОСОБА_7 , не відвідував. Потерпілий та свідки його з кимось переплутали, так як він часто перебував на вул. Приморський бульвар в м. Одесі.

Допитати потерпілого ОСОБА_6 не представилось можливим, у зв`язку із смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

Суд, на підставі ст. 223 КПК України оголосив показання потерпілого ОСОБА_6 , надані в ході досудового розслідування, відповідно до яких потерпілий пояснював що, 06.07.2021 після 17.30 він відпочивав на одній з лавок на вул. Приморський бульвар в м. Одесі. Неподалік дівчина грала на гітарі та співала, і ОСОБА_6 почав знімати її на камеру свого мобільного телефону. В цей час поруч на сусідній лавці сиділо два чоловіка. У потерпілого з зазначеними особами зав`язався діалог з приводу співу дівчини. Нічого незвичайного потерпілий не помітив. Також, один з чоловіків повідомив йому, що він з Новомосковського району Дніпропетровської області.

Приблизно о 20:30 годині, ОСОБА_6 пішов у бік туалету, який розташований на вул. Думська площа в м. Одесі. Знаходячись біля будівлі туалету, ОСОБА_6 почув як його хтось гукнув, повернувшись, потерпілий побачив двох вищезазначених осіб, з якими він нещодавно спілкувався на лавці, після чого один з чоловіків вирвав у нього мобільний телефон, а інший штовхнув його, від чого потерпілий впав. Після чого ОСОБА_6 побіг за викрадачами телефону та попросив працівників «Муніціпальної охорони» викликати працівників поліції.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює охоронцем в КУ «Муніципальна варта». Влітку 2021 року, в один із вечорів, він знаходився на чергуванні біля входу до Одеської міської Ради і був свідком, як потерпілий, який піднімався по сходах з боку туалету на Думську площу в м. Одесі та просив про допомогу, вказуючи на обвинуваченого ОСОБА_3 та іншого спільника, який йшов з обвинуваченим, як на осіб, які заволоділи його мобільним телефоном. У той час обвинувачений ОСОБА_3 з чоловіком йшли попереду потерпілого. Після того, як ОСОБА_8 та його напарник наказали ОСОБА_3 зупинитись та повернути викрадене майно, обвинувачений та його спільник розбіглися в різні сторони. Свідок ОСОБА_8 та його напарник не могли покинути місце роботи, проте допомогли потерпілому викликати працівників поліції.

В ході розмови, потерпілий повідомив свідку, що біля туалету обвинувачений ОСОБА_3 та його спільник вирвали у нього телефон, а потім ще й штовхнули.

По камерам вони бачили, що один чоловік вирвав у потерпілого мобільний телефон, а інший чоловік штовхнув потерпілого.

У райвідділку свідок ОСОБА_8 опізнав обвинуваченого ОСОБА_9 по фотокарткам як особу, на яку потерпілий вказував, що останній відкрито заволодів його мобільним телефоном. Опізнавав по волоссю, обличчю, тобто за зовнішніми ознаками.

Переглянувши в судовому засіданні відеозапис з місця події, свідок ОСОБА_8 підтвердив свої свідчення та дійсність відеозапису.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що в один із днів липня 2021 року він йшов по вул. Пантелеймонівська в м. Одесі. Зупинившись на куту вул. Рішельєвська в м. Одесі поблизу кафе «Компот» свідок побачив біля магазину з продажу мобільних телефонів обвинуваченого ОСОБА_9 та ще одного молодого чоловіка. Зупинившись перепочити від носіння важких пакетів з покупками, свідок звернув увагу на зазначених осіб, так як вони вели себе підозріло (смикались, обертались по сторонам). Потім свідок ОСОБА_7 бачив, як обвинувачений ОСОБА_9 у тому магазині пропонував покупцю купити у нього мобільний телефон, а після тримав в руках грошові кошти від продажу мобільного телефону.

В подальшому у райвідділку свідок ОСОБА_7 приймав участь у слідчому експерименті, в ході якого за фотокопією опізнав по обличчю та кепці обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, яка на вул. Пантелеймонівській в м. Одесі продавала покупцю мобільний телефон, за що отримала грошові кошти.

Допит свідків обвинувачення суд здійснював безпосередньо, з дотриманням вимог ст. 352, 353, 356 КПК, забезпечивши стороні захисту можливість здійснення перехресного допиту свідків, за наслідком чого надає їм належну оцінку в сукупності з іншими дослідженими доказами у провадженні за правилами ст. 94 КПК України.

Крім того, свої висновки суд обґрунтовує не лише показаннями обвинуваченого та свідків, а й дослідженими письмовими доказами у провадженні, які були зібрані стороною обвинувачення під час досудового розслідування.

Так, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині, а саме:

-Протокол від 06.07.2021 прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення 06.07.2021 біля 20:30 годині щодо незаконного заволодіння незнайомою особою, шляхом ривка, належним йому мобільним телефоном;

-Протокол огляду місця події від 06.07.2021, а саме відкритої ділянки, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Думська та додатки до протоколу у виді фотознімків;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2021 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 в присутності понятих опізнав на фото обвинуваченого ОСОБА_3 , який 06.07.2021 відкрито шляхом ривку заволодів його мобільним телефоном. Опізнав за загальними рисами обличчя, формою носа, очей, підборіддя, за сукупністю ознак в цілому;

- Копія фіскального чеку та коробки до мобільного телефону, надані потерпілим органу досудового розслідування;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.07.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , який 06.07.2021 біля 20:40, перебуваючи в торгівельному павільйоні, що розташований навпроти будинку №74 по вул. Рішельєвській в м. Одесі, продав мобільний телефон. Опізнав за загальними рисами обличчя, формою носа, підборіддя, очей, за сукупністю ознак в цілому;

- Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2021 про надання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться у володінні КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоналітики м. Одеси (Центр «077»);

- Протокол огляду речей та документів від 10.07.2021;

- Постанова про визнання і приєднання до провадження речових доказів від 25.08.2021, а саме: цифровий диск з відеозаписом з камер відеоспостереження за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 76 та додаток до відеозапису з КУ «Центр-«077»;

- Супровідний лист ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал» до відеозапису з камер відеоспостереження відділення ломбарду, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 76 за період часу з 21.15 до 21.25 годин 06.07.2021;

- Протокол огляду речей та документів від 13.07.2021, а саме відеозапису, на якому відображено, як о 21.19 до пункту обміну валют, який знаходиться в приміщенні ПТ «Ломбард Капітал», зайшов чоловік, який в ході досудового розслідування встановлений, як обвинувачений ОСОБА_3 та здійснив обмін валюти. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 та невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, яка чекала ОСОБА_3 біля вхідних дверей, вийшли з приміщення у невідомому напрямку;

- Постанова про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.07.2021, а саме цифрового диску;

- Протокол обшуку від 26.08.2021 торгівельного павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено: мобільний телефон «Самсунг Гелексі», належний потерпілому ОСОБА_10 ;

- Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2021 про надання дозволу на проведення обшуку в павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідно до довідки Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я від 28.07.2021 обвинувачений ОСОБА_3 на обліку не перебуває;

- Довідка ОСК МВС України від 16.07.2021, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 судимий 6 разів за вчинення корисливих злочинів (ст. 185, 289 КК України);

-Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2021 про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, судом було досліджено відеозаписи від 06.07.2021, відповідно до яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 (якого опізнали потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту, а також в судовому засіданні зазначені свідки також опізнали обвинуваченого ОСОБА_3 під час допиту; крім того, свідок ОСОБА_7 ідентифікував особу, зображену на відео, як ОСОБА_3 ) разом з невідомою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження (надалі ОСОБА1) 06.07.2021 в 20:42:22 йшли по вул. Приморський бульвар в м. Одесі та спішним шагом спустились по сходах в сторону туалету, розташованого на вул. Думська в м. Одесі, після чого об 20:43:10 ОСОБА1, стоячи внизу на сходах, штовхнув потерпілого та почав наздоганяти обвинуваченого ОСОБА_3 , якій вже біг по східах наверх від потерпілого на вул. Думську площу в м. Одесі. Потерпілий ОСОБА_6 наздоганяв викрадачів. Піднявшись зі сходах, обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА1, побігли в протилежному напрямку. Так обвинувачений ОСОБА_3 побіг в сторону вул. Пушкінської в м. Одесі, у той час коли ОСОБА1 спішним шагом пішов в сторону вул. Приморський бульвар в м. Одесі.

Надалі, переглядом судом відеозапису встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 самостійно йшов по вул. Рішельєвська в м. Одесі один, а приблизно з вул. Успенська в м. Одесі уже йшов спільно з ОСОБА1 до вул. Пантелеймонівській в м. Одесі. Надалі вбачається, як ОСОБА1 в 21.19.56 в кіоску, розташованому в приміщенні ломбарду, здійснює обмін валют, у той час, як обвинувачений ОСОБА_3 стоїть біля дверей та чекає ОСОБУ1. Після чого останні разом йдуть у невідомому напрямку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його провина у вчиненому підтверджується: оголошеними в порядку ст. 223 КПК України показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідченнями допитаних в суді свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , протоколами пред`явлення особи для впізнання від 09 та 15.07.2021, протоколом обшуку від 26.08.2021, відеозаписами від 06.07.2021

Так, відповідно до свідчень потерпілого ОСОБА_6 , оголошених в порядку ст. 223 КПК України, у день вчинення стосовно нього злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме 06.07.2021 року він, перебуваючи на лавці на вул. Приморський бульвар в м. Одесі, спілкувався з двома чоловіками. Будь яких спорів під час спільної бесіди або сварок між потерпілим та зазначеними особами не було. Після чого потерпілий пішов до туалету, де у нього, шляхом ривка, один з викрадачів відкрито заволодів його мобільним телефоном, а інший чоловік його штовхнув, від чого потерпілий впав. Потерпілий намагався наздогнати грабіжників, проте не зміг, у зв`язку з чим попросив працівників «Муніципальної варти» викликати працівників поліції.

В ході проведення слідчого експерименту від 09.07.2021 потерпілий ОСОБА_6 опізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка 06.07.2021 шляхом ривку заволоділа його мобільним телефоном марки «ХІАОМІ Redmi Note 9S», в корпусі синього кольору, вартістю 5748 гривень.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено відомостей, які б давали підстави вважати, що потерпілий, який був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України, з будь - яких причин обмовив обвинуваченого у зазначеному злочині.

Свідок ОСОБА_8 також повідомив, що був очевидцем, як потерпілий наздоганяв обвинуваченого ОСОБА_3 , якого свідок опізнав як в ході досудового розслідування, так і в суді, у зв`язку з тим, що останній разом з спільником викрали у потерпілого шляхом ривку мобільний телефон, а потім ще і штовхнули потерпілого. Грабіжники, піднявшись по сходам на вул. Думська площа в м. Одесі, розбіглись в різні напрямки.

Відповідно до відеозаписів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 зі спільником швидким шагом спустились зі сходах і менш ніж через хвилину вже бігли в обратному напрямку. Особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, при цьому штовхнула потерпілого. На заклики потерпілого не звертали уваги, а піднявшись по сходах, одразу розбіглися в різних напрямках. Не звертав увагу обвинувачений також на звернення працівників «Муніципальної варти». В подальшому, з відеозаписів вбачається, що обвинувачений сам йде пішки по вул. Рішельєвській в м. Одесі приблизно до вул. Успенській в м. Одесі, де на камерах спостереження він та ОСОБА1 з`являються удвох, тобто з особою, яка з ним перебувала біля туалету на вул. Думська площа та яка штовхнула потерпілого. Разом вони йдуть до вул. Пантелеймонівській в м. Одесі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що був очевидцем, як обвинувачений, якого він опізнав як в ході слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, продав на вул. Пантелеймонівській в м. Одесі покупцю в кіоску, мобільний телефон, за що отримав грошові кошти. Поряд з обвинуваченим знаходився ще один чоловік. Вели себе вказані особи підозріло. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15.07.2021, свідок ОСОБА_7 опізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка 06.07.2021 здійснювала продаж мобільного телефону.

Останній відеозапис, оглянутий в судовому засіданні, має інформацію щодо спільного перебування обвинуваченого ОСОБА_3 та особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, в обмінному пункті на вул. Пантелеймонівська/вул. Катерининська в м. Одесі, де останні здійснювали обмін валюти.

Вищевказані докази, на переконання суду, узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження.

Надавши об`єктивну правову оцінку дослідженим доказам, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

Логічний аналіз вищевикладеної ч. 1 ст. 94 КПК України дає підстави дійти висновку, що оцінка доказів судом здійснюється за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, при цьому, сукупність зібраних доказів оцінюється з точки зору достатності та взаємозв`язку, необхідних для прийняття відповідного процесуального, в даному випадку, судового рішення.

Внутрішнє переконання це такий стан свідомості суб`єкта оцінки, коли він вважає, що зібрані й перевірені у справі докази є достатніми для вирішення питання щодо наявності чи відсутності обставин, які входять до предмета доказування, або інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і впевнений у правильності свого висновку та готовий до практичних дій у відповідності з отриманими знаннями. Закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

Таким чином, поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 та його спільника свідчать про їх спільну домовленість на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 та отримання в подальшому матеріальних благ від продажу викраденого. Так, той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 та його спільник менш ніж за одну хвилину вчинили грабіж майна у потерпілого, свідчить про те, що грабіжники знали де перебував потерпілий та те, що в нього наявний мобільний телефон, так як незадовго до вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_3 та його спільник розмовляли з потерпілим, який демонстрував свій мобільний телефон. Той факт, що після вчинення злочину грабіжники розбіглися в різні сторони, а потім зустрілися на вул. Рішельєвській в м. Одесі, приблизно на куті вул. Успенській в м. Одесі, пройшли до вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, де їх бачив свідок ОСОБА_7 під час продажу ними мобільного телефону, а в подальшому на куті вул. Катерининська в м. Одесі здійснювали разом обмін валют, свідчить про їх попередню домовленість та розподілення ролей при вчиненні злочину та розділі отриманих грошових коштів від продажу викраденого майна.

Так, надаючи оцінку посиланням сторони захисту на те, що в матеріалах провадження відсутні прямі докази вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину, а допитані судом свідки не були безпосередніми очевидцями події, суд вважає їх слушними, проте наголошує на наступних обставинах.

На підставі логічного тлумачення положень ч. 1 ст. 85 КПК України вбачається, що докази в кримінальному провадженні стосовно факту вчинення кримінального правопорушення конкретною особою поділяють на прямі та непрямі.

Підставою для поділу доказів на прямі та непрямі (побічні) є характер їх відношення до обставин, які підлягають доказуванню.

Так, прямим є доказ, який прямо та безпосередньо встановлює наявність чи відсутність обставин, що доказується.

Непрямим (побічним) є доказ, який спочатку обґрунтовує наявність чи відсутність проміжного (доказового) факту, а через нього наявність чи відсутність шуканої обставини предмета доказування. Непрямі докази вказують на окремі факти, на основі логічного аналізу сукупності яких встановлюються окремі елементи складу кримінального правопорушення та інші обставини предмета доказування.

Існує правило, згідно якого один непрямий доказ не може бути покладений в обґрунтування процесуального рішення, необхідно сформувати систему непрямих доказів, в якій би кожний непрямий доказ був нібито ланкою нерозривного ланцюга.

Враховуючи вищезазначене, норми чинного КПК України не містять заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Так, в цьому контексті суд наголошує на тій обставині, що подія злочину, зокрема, відкрите викрадення у потерпілого ОСОБА_6 його мобільного телефону, мала місце в умовах неочевидності, жодних безпосередніх свідків події не було, внаслідок чого всі зібрані стороною обвинувачення докази в зазначеному кримінальному провадженні, з огляду на вищевикладені положення ст. 85 КПК України, є непрямими.

Натомість, як було встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, 06.07.2021 ОСОБА_3 забрав мобільний телефон у потерпілого, що підтверджує факт відкритого заволодіння майна потерпілого.

Окрім того, не узгоджуються із іншими, наявними в матеріалах провадження доказами, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що він не мав на меті отримувати та не утримував будь яких грошових коштів від продажу викраденого майна. Так, свідок ОСОБА_8 повідомив, що обвинувачений здійснював усі дії з метою зникнення з місця вчиненого злочину (біг від потерпілого ОСОБА_10 , не зважав на зауваження потерпілого та особисто свідка ОСОБА_8 ), відеозаписами, відповідно до яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 та його спільник з місця злочину розбіглися в різні сторони, а потім приблизно на перехресті вул. Рішельєвської та вул. Успенської в м. Одесі знов зустрілися та разом дійшли до вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, де, відповідно до показань свідка ОСОБА_7 , саме обвинувачений ОСОБА_3 здійснив продаж мобільного телефону. Спільне їх перебування на вул. Пантелеймонівській також підтверджується відеозаписом з приміщення обміну валют, розташованого на вул. Пантелеймонівська кут вул. Катерининської в м. Одесі.

Таким чином, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не мав на меті здійснення грабежу мобільного телефону, а також те, що він не отримував грошові кошти від його продажу, спростовані усіма вищевказаними доказами.

З урахуванням викладеного, встановлена та доведена причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Оцінюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо невизнання своєї вини в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає їх неспроможніми, такими, що обрані з метою пом`якшити обвинуваченим свою долю, уникнути покарання за вчинений злочин.

Наявність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яку складають діяння, суспільно небезпечні наслідки, а також причинний зв`язок між діянням і такими наслідками, підтверджено сукупністю досліджених судом належно оцінених доказів.

Згідно ст. 186 КК грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як відкрите викрадення майна потерпілого.

Отже, сукупність вищевказаних обставин, які підтверджуються доказами, що є належними та допустимими, дозволяє дійти до висновку, що пред`явлене обвинувачення поза розумним сумнівом знайшло своє підтвердження і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до показань потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , письмових доказів, наданих стороною обвинувачення та оголошених в судовому засіданні, а також даних, наявних на відеозаписах від 06.07.2021 вбачається, що незаконну дію у виді штовхання потерпілого після відкритого викрадення у нього мобільного телефону та зникнення з місця вчиненого злочину по вул. Приморський бульвар в м. Одесі здійснювала ОСОБА1, з урахуванням викладеного суд в мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення у тому виді, яким визнаного судом доведеним.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом також враховуються рекомендації викладені в п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з якими при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71,72 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2021 і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_3 з 13.12.2021 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити без змін у виді тримання під вартою.

Речові докази: ДВД диски з відеозаписами від 06.07.2021 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_13

15.03.2024