Справа № 572/504/23
У Х В А Л А
14 травня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
у кримінальному провадженні про обвинувачення за ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України.
В судовому засіданні під час розгляду даного провадження по суті прокурором повторно заявлено клопотання про продовження терміну дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 26 березня 2024 року було продовжено дію обраного в межах даного кримінального провадження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перебіг якого закінчується 24 травня 2024 року.
В обґрунтування заявленого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що на даний час не зникли та продовжують існувати ризики, що були підставою для обрання застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Так, відповідно до змісту подання, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, після вчинення якого, відповідно до обвинувального акту залишив потерпілу, яка перебувала у небезпечному для життя стані, без допомоги, а на даний час не припинили існування ризиків, які були підставою для обрання вказаного вище запобіжного заходу, а саме : можливість незаконного впливу на свідків, частина яких залишається не допитаними на даній стадії процесу, крім цього, прокурор вважає, що продовжує існувати такий ризик, як можливість переховуватись від суду (враховуючи тяжкість інкримінованого діяння).
Отже, прокурор вважає, що на даний час продовжують існувати та не зникли певні ризики - можливість переховуватись від суду (з урахуванням тих обставин, що одразу після події обвинувачений залишив місце дорожньо-транспортної події) та впливати незаконно на свідків, що є підставою для продовження застосованого судом запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила продовжити строк дії обраного запобіжного заходу.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечень щодо клопотання не висловив.
Відповідно до положень ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються : під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов`язковою до застосування на території України, кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором було зазначено, що ОСОБА_4 має можливість впливу на свідків, крім цього, може переховуватись від суду.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою було враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується саме у вчиненні тяжкого злочину, а тому з огляду тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому та термін покарання, який може бути призначено останньому в разі доведення його вини, є ймовірність того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
В даному випадку суд вважає, що вказаний ризик є актуальним на даний час, з огляду на повне невизнання обвинуваченим вини за ч.3 ст.286-1 КК України.
Крім цього, на даний час залишається недопитаними свідок ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, що не виключає можливість незаконного впливу на нього обвинуваченого, в разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Суд вважає, що клопотання прокурора відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не припинили існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме : можливість незаконного впливу на свідка.
Крім цього, на користь ризику, вказаного прокурором, свідчить та обставина, що обвинувачений залишив місце події після настання ДТП, що є предметом розгляду у даному провадженні, що може спонукати ОСОБА_4 уникнути явки до суду і в подальшому.
Отже, суд вважає обґрунтованим ризик, наведений прокурором - можливість переховуватись від слідства та суду.
Сторонами кримінального провадження не надано доказів та не наведено аргументів того, що припинили існувати ризики, що були підставою для обрання відносно обвинуваченого зпобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно із положеннями ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Однак, враховуючи зміст ч.4 ст.183 КПК України, судом в даному випадку не визначається розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,177,178,183,193,194,196,197 КПК України, -
УХВАЛИВ :
Місцем попереднього увязнення є Рівненський слідчий ізолятор.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з дня взяття під варту, тобто до 13 липня 2024 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя