Справа № 185/4554/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів режимі відеоконференції в м. Павлоград кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000530 від 06.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлоград, громадянина України, який має середню освіту, працюючого ПрАТ «Павлоградхліб» на посаді пакувальник, інваліда 3 групи, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 06 березня 2024 року о 15 годині 20 хвилин, знаходився у магазині «Сільпо» товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд», розташованого по вул. Незалежності, 166, м. Павлограда Дніпропетровської області, де у нього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з вказаного магазину та звернення його на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, викрадення чужого майна в період дії військового стану та звернення його на свою користь, 06 березня 2024 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні магазину «Сільпо» ТОВ «Сільпо-Фуд», пройшов у відділ з непродовольчими товарами вищевказаного магазину, перебуваючи в якому, упевнившись в тому, що поруч з ним нікого не має, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаться ніким не поміченими, з прилавку торгівельного залу вказаного відділу магазину, таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрав аромадифузор, марки «AreonHomePerfumesLuxPlatinum», 85 мл., в кількості 1 одиниця, вартість якого 355, 84 грн., який поклав до кишені своєї куртки. В подальшому ОСОБА_3 направився в сторону виходу з магазину через касову зону торгівельного залу вищевказаного магазину, не розрахувавшись за товар. В послідуючому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 , спричинив ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріального збитку на суму 355, 84 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , 05 квітня 2024 року о 16 годині 20 хвилин знаходився в магазині «Сільпо» товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» розташованого по вул. Незалежності, 166, м. Павлограда, Дніпропетровської області, де на торгівельних полицях побачив товар, який визначив як об?єкт свого злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи в тому ж місці, 05 квітня 2024 року, о 16 годині 21 хвилину, пройшов у відділ з непродовольчими товарами, перебуваючи в якому, впевнившись в тому, що поруч з ним нікого не має та його злочинні дії ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрав з прилавку торгівельного залу касети змінні для гоління "GilletteFusion B" в кількості 1 одиниця, вартість яких складає 378, 13 грн, які поклав до лівої кишені своєї куртки. Потім ОСОБА_3 направився в сторону виходу з магазину через касову зону торгівельного залу, тим саме не розрахувавшись за товар. Однак ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального злочину до кінця, не зміг закінчити злочин по причинам, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем ТОВ «Сільпо-Фуд», разом з викраденим майном, що виключило можливість ОСОБА_3 розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 , намагався спричинити ТОВ «Сільпо - Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 378, 13 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав в обсязі пред`явленого обвинувачення, повністю погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Доповнень, чи змін до фактичних обставин справи немає, та щиро розкаявся у вчиненому. Шкода потерпілому відшкодована. Причину скоєння злочинів назвати не може.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винен в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений винен у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення..

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, працює на посаді пакувальника ПрАТ «Павлоградхліб», є інвалідом 3 групи, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі, завдана шкода потерпілому відшкодована.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України за їх сукупністю, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання у даному кримінальному провадженні, а саме: щире каяття, відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того обвинувачений характеризується з позитивної сторони, має постійне місце проживання, працює, тобто має наявність міцних соціальних зв`язків, є інвалідом 3 групи. Також слід зазначити, що злочини за даною статтею є тяжкими, але тяжких наслідків не настало.

Зазначені обставини на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а тому суд приходить до переконливого висновку, про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, та відповідає принципам рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: касети змінні для гоління "GilletteFusion B" в кількості 1 одиниця, які передано під зберігальну розписку представнику потерпілої сторони ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити останньому за належності; 3 (три) СД-Р диск з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 3029 ( три тисячі двадцять дев`ять ) грн. 12 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1