У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в кримінальному провадженні №0000698 яке внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що у Підволочиському районному суді на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000698 від 28 листопада 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 листопада 2023 року близько 17:00 год. між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували за місцем спільного проживання, на території домогосподарства що по АДРЕСА_1 , виникла раптова словесна суперечка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 , а саме на вбивство.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , 27 листопада 2023 року близько 17:00 год, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте нехтуючи цим, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, в ході бійки наніс по обличчі та голові ОСОБА_6 декілька ударів руками. Після чого, подолавши опір останнього, використовуючи явну перевагу в силі, поваливши потерпілого на землю, скочив колінами на передню поверхню грудей та придавивши його до землі, обома руками стиснув органи шиї із закриттям отворів рота та носа ОСОБА_6 та утримував його в такому положенні декілька хвилин, внаслідок чого перекрив доступ кисню в дихальні шляхи, що призвело до смерті останнього.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: травми голови у виді: крововиливу у м`які тканини правої половини лобної ділянки та правої скроневої ділянки; крововиливу у правий скроневий м`яз; травматичної екстракції (видалення) 3-го зуба справа та 3-го зуба зліва нижньої щелепи з надривами ясневого краю щелепи у цих ділянках; синця правої половини лобної ділянки, правих виличної та передвушної ділянок з внутрішньо-шкірними крововиливами на його тлі; двох саден правої щоки; садна лівої щоки; синця центральної частини верхньої губи; крововиливів у слизовій оболонці верхньої губи, в ділянці правого та лівого кутів рота; крововиливу облямівки нижньої губи в ділянці правого кута рота з раною облямівки і слизової оболонки нижньої губи; рани центральної частині слизової оболонки і облямівки губи нижньої губи; крововиливу у слизову оболонку правої половини нижньої губи; садна правої щоки; садна підборіддя; травми шиї у виді: повних розривів зчленувань правого та лівого великих ріжків і тіла під`язикової кістки; косо-поздовжнього перелому правої пластинки щитоподібного хряща гортані; крововиливів у м`які тканини, що оточують хрящі гортані справа, м`які тканини правої половини глотки, грушоподібних синусів, ділянки надгортанного простору, правої половини кореня язика; трьох синців та садна лівої половини шиї з крововиливами у підлеглі м`які тканини шиї; чотирьох саден правих передньо-бокової та бокової поверхонь шиї з крововиливами у підлеглі м`які тканини; травми грудей, у вигляді перелому тіла грудини у проміжку між місцями кріплення 3-х та 4-х пар ребер; переломів 2-5-го правих та 2-7-го лівих ребер по кількох анатомічних лініях.

Смерть ОСОБА_6 настала на місці події внаслідок механічної асфіксії від стиснення органів шиї руками (задушення руками).

У зв`язку із закінченням строку застосування даного запобіжного заходу, виникла необхідність у його продовженні з огляду на наступне.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Метою продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згідно ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 на даний час офіційно ніде не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей, чи осіб похилого віку немає. Вказані обставини вказують на такі соціальні зв`язки, відповідно сімейні обов`язки, які дозволяють йому переховуватися від суду, і тривалий час не повертатися до місця постійного проживання, з метою приховування свого місця перебування та таким способом уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Відповідно альтернативної міри покарання норма закону не передбачає, тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення від відповідальності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 безпосередньо знайомий із свідками даного кримінального правопорушення, зокрема свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є його родичами, та усі обставини злочину їм стали відомі зі слів ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, останній може впливати на вказаних учасників провадження, враховуючи той факт, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може узгодити спільні показання зі свідками, що перешкоджатиме проведення повного та об`єктивного судового розгляду, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснювати тиск на свою сестру ОСОБА_9 та остання під його погрозами зможе змінити показання у кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ч.2 ст.23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

3) перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_5 зможе координувати свої дії із особами, які допитані у кримінальному провадженні та які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім того, ОСОБА_5 , використовуючи свої знайомства у невеликому населеному пункті за місцем проживання, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення до нього може бути застосовано покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 приходжу до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вказані факти та характеристика особи підозрюваного ОСОБА_5 свідчать про те, що він вчинив злочин без будь-яких вагомих підстав, а це вказує на його підвищену суспільну небезпечність, як особи, яка може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_5 під вартою.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_5 , обсягу пред`явленого йому обвинувачення. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строком 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, оскільки на даний час справа знаходиться на стадії підготовчого розгляду, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду оскільки усвідомлює яка міра покарання може бути до нього застосована, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що не допитувались у судовому засіданні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 , а також його захисник проти клопотання заперечили та пояснили, що відсутні будь-які нові обставини, що були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, а тому просять в задоволенні клопотання відмовити.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, оглянувши матеріали справи, вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань:

28 листопада 2023 року о 23:30 год ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Просівці Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 затримано в порядку ст.208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

30 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_10 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23:59 год 24 січня 2023 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2024 відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 березня 2024 року.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12 травня 2024 року.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 липня 2024 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження терміну тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За вказаних обставин суд враховує, те, що термін тримання під вартою обвинуваченого закінчується 07 липня 2024 року, а кримінальне провадження щодо нього знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані при обранні запобіжного заходу, котрі продовжують існувати, а також у відповідності до вимог ст.194 КПК України, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 315-316 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Просівці Підволочиського району Тернопільської, строк тримання під вартою без права визначення застави терміном на 60 днів до 30 серпня 2024 року .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 01 липня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1