Справа № 694/1302/24 провадження № 1-кс/694/447/24
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - домашній арешт

21.05.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,у кримінальному провадженні № 0000654 від 14.05.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

21.05.2024 начальник відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000654 від 14.05.2024,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Фабула правопорушення: 12.05.2024 року близько 24 год. 00 хв. у приміщені ресторану «Горняк», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 невідома особа умисно нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 . У подальшому ОСОБА_7 госпіталізовано до реанімаційного відділення КНП «Звенигородська БЛІЛ» в м. Звенигородка, Черкаської області. Встановлено попередній діагноз: ознаки забоїв головного мозку в передніх відділах лобової частки зліва та скроневій частці зліва,субарахноїдальний крововилив,перелом тім`яної кістки справа,з розповсюдженням лінії перелому на лямбоподібний шов та лускоподібний шов справа. Забій м`яких тканин лобово-тім`янопотиличної області справа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 13 травня 2024 року близько 00 години 10 хвилин, перебуваючи в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по просп. Незалежності (бувша назва просп. Ватутіна), 14 в м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, завдав удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді перелому тім`яної кістки справа з розповсюдженням лінії перелому на

лямбоподібний шов та лускоподібний шов справа, забою головного мозку важкого ступеня, субарахноїдального крововиливу, пара орбітальних гематом, множинних саден обличчя, забійно-рваної рани верхньої губи ліворуч, що згідно висновку судово медичної експертизи № 05-9-01/173 від 16.05.2024 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

21.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до клопотання.

Крім того слідий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та зважаючи на тяжкість покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; не працює, в зв`язку з чим не має постійного джерела доходу та схильний до вчинення злочинів, враховуючи те, що відносно підозрюваного скеровано до суду для розгляду кримінальні провадження № 0000013 за ч. 4 ст. 296 КК України та № 0000305 за ч. 2 ст. 345 КК України, що в свою чергу дає підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення; враховуючи, що ОСОБА_5 знайомий із деякими свідками, які володіють корисною інформацією для кримінального провадження, зокрема зі свідком ОСОБА_8 , який є ключовим свідком у провадженні, що свідчить про те, що він може впливати на їх покази в судовому засіданні, шляхом погроз, залякування, підбурювання їх до зміни наданих раніше показань, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 год. вечора по 07.00 год. ранку за місцем проживання підозрюваного у домоволодінні його матері. Вказав, що на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина. Він працює неофіційно на будівництві і забезпечує родину.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот протии Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме:-даними показань потерпілого ОСОБА_7 від 14.05.2024 року; - даними показань свідка ОСОБА_9 від 14.05.2024 року;- даними показань свідка ОСОБА_10 від 14.05.2024 року;- даними показань свідка ОСОБА_11 від 15.05.2024 року;- даними показань свідка ОСОБА_12 від 15.05.2024 року;-даними показань свідка ОСОБА_13 від 15.05.2024 року;- даними показань свідка ОСОБА_14 від 16.05.2024 року;- даними показань свідка ОСОБА_15 від 16.05.2024 року;- даними показань свідка ОСОБА_7 від 16.05.2024 року;- даними висновку експерта №05-9-01/173 від 16.05.2024;- іншими матеріалами кримінального провадження.

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та зважаючи на тяжкість покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; не працює, в зв`язку з чим не має постійного джерела доходу та схильний до вчинення злочинів, враховуючи те, що відносно підозрюваного скеровано до суду для розгляду кримінальні провадження № 0000013 за ч. 4 ст. 296 КК України та № 0000305 за ч. 2 ст. 345 КК України, що в свою чергу дає підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення; враховуючи, що ОСОБА_5 знайомий із деякими свідками, які володіють корисною інформацією для кримінального провадження, зокрема зі свідком ОСОБА_8 , який є ключовим свідком у провадженні, що свідчить про те, що він може впливати на їх покази в судовому засіданні, шляхом погроз, залякування, підбурювання їх до зміни наданих раніше показань, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі протии Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко протии Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 1 ст. 121 КК України), у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання свідок ОСОБА_8 особисто знайомий з ОСОБА_5 . Останній, на переконання слідчої судді, в силу знайомства з ним має можливість спілкуватись, а так само впливати на нього через інших осіб.

Слідча суддя враховує й те, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані потерпілого та свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення потерпілого, свідків до зміни показань або до відмови від їх надання, підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинив правопорушення, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення, більшість з яких перебували з потерпілим в одній компанії під час інциденту, відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, щодо існування цього ризику.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідча суддя виходить з встановлених вище ризиків впливу ОСОБА_5 на свідків, що може бути вчинений шляхом перешкоджання з`явленню свідка до суду, органів досудового розслідування, примушування їх до відмови від давання показань, а також до давання завідомо неправдивих показань шляхом погрози або підкуп свідка з тією самою метою, а також погроза вчинити зазначені дії з помсти за раніше дані показання, описаний вище вплив містить ознаки самостійного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України.

Разом з тим вказаний ризик може бути зменшено шляхом встановлення підозрюваному заборони спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя зауважує, що відповідно до вимоги УІАП в Україні від 15.05.2024 вбачається, що 20.09.2021, 24.04.2023 та 22.12.2023 направлено матеріали кримінальних проваджень до суду з обвинувальними актами відносно ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296; ч.2 ст. 345; ч.1, 2 ст. 125 КК України. Проте доказів перебування на розгляді в суді вказаних матеріалів не надано. Відтак вказаний ризик слідча суддя вважає недоведеним.

Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене та існування ризиків слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи підозрюваного про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя вважає переконливими з огляду на те, що вказаний запобіжний захід спроможний на думку слідчого судді забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зменшити ризики наведені у клопотанні.

Так на думку слідчого судді, ризику імовірного впливу на свідків та потерпілого можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного певних обов`язків, зокрема обов`язку не спілкуватися зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що передбачено ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду також на думку слідчого судді можна зменшити шляхом перебування під домашнім арештом у нічний час доби.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги вік підозрюваного, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, являється учасником бойових дій, характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неофіційне працевлаштування та те, що останній має постійне місце проживання де зможе перебувати під домашнім арештом. Вказані обставини зменшують наведений ризик.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Разом з тим, на думку слідчого судді більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Відтак клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки існують всі обставини необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у нічний час доби за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,у кримінальному провадженні № 0000654 від 14.05.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 21.00 год. до 07.00 год. за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду у період з 21.00 год. до 07.00 год.;

- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , будь-яким способом спілкуватись зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_7 по цьому кримінальному провадженню, за відсутністю слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Застосувати запобіжний захід на строк 60 днів до 19.07.2024 включно.

Строк дії ухвали - до 19.07.2024 р. включно.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 23.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1