УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 205/2682/24

провадження № 51-1944ск24

Верховний Суд колегією Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого - АТ «ПУМБ»

ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

19 березня 2024 року закрито розгляд клопотання представника потерпілого

АТ «ПУМБ» ОСОБА_4 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0001485 від 16 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК). Роз`яснено право на повторне звернення з аналогічним клопотанням за наявності необхідних документів.

Ухвалою Дніпровськогоапеляційного суду від 01 квітня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого АТ «ПУМБ» ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 рокуна підставі ч. 4

ст. 399 КПК, оскільки зазначене рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищевказане судове рішення апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді. Мотивуючи свою скаргу, представник потерпілого вказує, зокрема, на те, що апеляційний суд неправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, з огляду на те, що постановлена ухвала слідчого судді у цьому провадженні не передбачена нормами КПК. На підтвердження своєї позиції, останній посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, а також на позиції, викладені у постановах Касаційного кримінального суду від 16 березня 2023 року (справа № 205/4130/22) та від

27 березня 2024 року (справа № 369/16744/23).

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК.

Аналіз ст. 309 КПК, якою на рівні загальних норм закріплено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, надає підстави стверджувати, що законодавцем віднесені до предмета оскарження рішення слідчого судді, які або вирішують питання щодо обмеження конституційних прав особи (застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; застосування запобіжного заходу у вигляді застави; відсторонення від посади тощо), або якими вирішується питання, які мають істотне значення для здійснення ефективного досудового розслідування (відмова у наданні дозволу на затримання; відмова у здійсненні спеціального досудового розслідування; відмова у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту та застави), або якими вирішується доля досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому (закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК, тощо).

Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, з посиланням на вищезазначену норму закону, зазначив, що представник потерпілого АТ «ПУМБ» ОСОБА_4 подав до слідчого судді клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0001485 від 16 грудня 2021 року. А відтак, рішення слідчого судді, постановлене за результатами розгляду вказаного клопотання, в апеляційному порядку окремому оскарженню не підлягає.

На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вищезазначена ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції, оскільки не входить до визначеного КПК переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що його посилання на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від

23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та постанові Верховного Суду від

12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, є недоречними, оскільки висновки, викладені у зазначених постановах, стосуються оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені нормами КПК.

У цьому ж випадку ухвала слідчого судді Ленінськогорайонного суду

м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року, якою закрито розгляд клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, постановлено відповідно до вимог, передбачених ч. 5 ст. 615-1 КПК, тобто у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Також посилання на позиції, викладені у постановах Касаційного кримінального суду від 16 березня 2023 року (справа № 205/4130/22) та від 27 березня 2024 року (справа № 369/16744/23) є не релевантними, оскільки у зазначених постановах йдеться про ухвали слідчих суддів, якими за результатами розгляду заяв про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, було відмовлено у їх задоволенні.

За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року, суддя апеляційного суду діяв у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого - АТ «ПУМБ» ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3