Справа №766/8290/23
н/п 1-кп/766/1302/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження № 0001095 від 25.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

На розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурором до суду подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення вважає, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не відпали, не змінились та продовжують існувати, а саме:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений може переховуватися від органів розслідування та суду, що обґрунтовується тяжкістю покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, позбавленням волі від 7 до 15 років позбавлення волі, а також, що обвинувачений не має дружини або неповнолітніх дітей на утриманні, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не має офіційного джерела доходу, що може спонукати обвинуваченого на зміну місця проживання з метою забезпечення свого існування, що призведе до ухилення від суду;

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України обвинувачений може впливати на потерпілого та свідків з метою схиляння їх до зміни наданих ними в ході розслідування показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки проживає з ними у безпосередній близькості за однією адресою;

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України обвинувачений може продовжити аналогічну злочинну діяльність відносно потерпілого з огляду на наявність між ними неприязних стосунків, постійних конфліктів, останній з яких призвів до вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Прокурор звертає увагу на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати, оскільки вони не створюватимуть належних наслідків на виконання завдань кримінального судочинства.

Захисник обвинуваченого заперечив проти продовження йому строку запобіжного заходу. В обґрунтування своїх заперечень послався на те, що клопотання не обґрунтоване, просив суд обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з думкою свого захисника. Вважає своє тримання під вартою безпідставним, оскільки насправді відбувся самозахист від протиправних дій з боку потерпілого. Крім того, повідомив, що і раніше вже повідомляв про це суду, що він має можливість проживати у місті Миколаєві в будинку свого товариша ОСОБА_6 , який наразі відбуває покарання в місцях позбавленнях волі, однак його будинок стоїть порожній і він згоден надати ОСОБА_4 його для проживання. Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язується прибувати за першою вимогою суду або слідства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані до клопотання документи, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням наступних обставин.

Згідно наданих суду матеріалів обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен врахувати, зокрема наступне: чи не зменшився заявлений ризик або чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд бере до уваги в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; відомості, що характеризують особу обвинуваченого, відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків; відсутність постійного місця роботи.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2023 у справі № 766/2277/23 (провадження № 1-кс/766/872/23) ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.09.2023.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2023 у справі № 766/2277/23 (провадження № 1-кс/766/2144/23) ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.10.2023.

Ухвалами Херсонського міського суду від 23.10.2023, 07.12.2023, 30.01.2024, 28.03.2024, 24.05.2024 у справі № 766/8290/23 (провадження № 1-кс/766/1302/24) ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2024 року.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновку про існування ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та переховування від слідства та суду.

Ризик переховування від судового слідства існує мінімально, оскільки в обвинуваченого немає ні матеріальних, ні фізичних можливостей для організації переховування.

Ризик впливу на свідків є необґрунтованим, оскільки прокурор у клопотанні не зазначив в чому саме може полягати такий вплив і як це може вплинути на хід судового слідства. Незрозуміло чи є свідки очевидцями кримінального правопорушення.

Проте існує ризик, визначений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає в тому, що обвинувачений не має місця проживання, засобів зв`язку, а у разі перебування ОСОБА_4 поза межами слідчого ізолятора, його місце фактичного проживання збігається із місцем проживання з потерпілим, який є вітчимом обвинуваченого. Іншого постійного місця проживання за конкретною адресою обвинуваченим не зазначено. За вказаних обставин проживання в одному житлі двох осіб-учасників одного кримінального провадження (обвинуваченого та потерпілого, якому було нанесено тілесні ушкодження цим же обвинуваченим) є неприпустимим, оскільки може спричинити тиск на потерпілого з боку обвинуваченого, що може бути наслідком зміни його самостійності у процесуальній поведінці, або призвести до іншої конфліктної ситуації, а відповідно і до небажаних як для самого обвинуваченого, так і для слідства наслідків, а відповідно може ускладнити хід розгляду справи під час судового слідства.

Обґрунтовуючи можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений не зміг пояснити де він зможе проживати після звільнення із слідчого ізолятора, на які кошти буде існувати, засобів зв`язку обвинувачений не має. При таких обставинах суд буде позбавлений можливості повідомляти обвинуваченого відповідно до вимог КПК України про судовий розгляд кримінального провадження, що може призвести до необґрунтованого порушення строків його розгляду, а то і неможливості розгляду.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 , є дієвим заходом забезпечення кримінального провадження.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека щодо обвинуваченого існують, тому відсутні передумови для застосування йому менш суворого виду запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Крім того, приймаючи до уваги, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2023 у справі № 766/2277/23 (провадження № 1-кс/766/872/23) ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2023 у справі № 766/2277/23 (провадження № 1-кс/766/2144/23) ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та ухвалами Херсонського міського суду від 23.10.2023, 07.12.2023, 30.01.2024, 28.03.2024, 24.05.2024 у справі № 766/8290/23 (провадження № 1-кс/766/1302/24) ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2024 року, а судове провадження не завершене, тому суд, приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, що буде достатнім для пред`явлення сторонами доказів та забезпечення розгляду справи у розумні строки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 181, 194, 314-317, 369, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 вересня 2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1