Єдиний унікальний номер 205/8703/22
У Х В А Л А

05 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000930 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч. 4 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч. 4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений раніше порушив запобіжний захід у вигляді застави, окрім того останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, неодружений, на утриманні особи також відсутні. Таким чином, у обвинуваченого відсутні будь-які соціальні важелі впливу, які б могли стримати його від спроби переховуватися від суду. Також, прокурор вказав, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадження. Окрім того, прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній є раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за яке не знята та не погашена у законному порядку, а також не має джерела доходу, що свідчить про можливість повторного вчинення ОСОБА_3 корисливих злочинів для підтримання свого існування.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що його підзахисний визнав свою вину, розкаявся, вибачився перед потерпілим, що вказує на його усвідомлену поведінку, тому ризики впливу на потерпілого на свідків втратив актуальність. Окрім того, захисник адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, має батьків.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, потерпілого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, може переховуватися від суду. Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений та не має на утриманні дітей, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання. Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 вже порушував запобіжний захід у вигляді застави, що додатково обумовлює існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Також, суд вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки встановлено, що останній є раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, судимість за яке не знята та не погашена у законному порядку, а також не має джерела доходу, що свідчить про можливість повторного вчинення ОСОБА_3 корисливих злочинів для підтримання свого існування.

Окрім того, за наявною у суду інформацією, на теперішній час відносно ОСОБА_3 також здійснюється судове провадження у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що додатково обґрунтовує ризик переховування ОСОБА_3 від суду та ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Натомість, суд вважає, що зазначені прокурором ризики незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_3 на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні є недоведеними, оскільки в ході судового провадження вже допитані потерпілі та всі свідки, у зв`язку з чим ризик впливу на них наразі втратив свою актуальність.

Разом з цим, суд вважає необґрунтованим та недоведеним зазначений у клопотанні прокурора ризик перешкоджання ОСОБА_3 кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором не було наведено ані обставин, які б вказували на наявність зазначеного ризику, ані надано доказів на його підтвердження.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме - вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше був засуджений, а також фактів переховування його від органів досудового розслідування, унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 03 червня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1