Провадження № 1-кс/686/5252/24
14 червня 2024 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 15.04.2024 року, близько 17 год. 00 хв., невстановлена особа перебуваючи у невстановленому місці шляхом обману, шахрайським шляхом під приводом позики грошових коштів у борг написавши повідомлення у мобільному додатку "Telegram", заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які остання перерахувала з власної банківської картки "ПриватБанк" НОМЕР_4 на банківську картку "А-Банку" НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 7300 грн., перебуваючи у ТРЦ "Оазис", що знаходиться за адресою: вул. Степана Бандери, 2А у м. Хмельницькому, чим завдала майнової шкоди на вказану суму.
В ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_5 , яка повідомила, що 15.04.2024, о 17:00 год. на її мобільний телефон у застосунку «Телеграм» надійшло повідомлення від знайомої ОСОБА_6 за номером НОМЕР_5 , яка попросила позичити грошові кошти в сумі 7300 грн., які згодом поверне. На вказану дію потерпіла погодилась про що, повідомила свою знайому. Тоді ж у приватні повідомлення потерпіла отримала номер рахунку НОМЕР_2 «А-Банк» на який, о 17:13 год., зі своєї банківської карти НОМЕР_4 «Приват Банк» перерахувала грошові кошти у сумі 7300 грн. Того ж дня, о 17:30 год. до потерпілої зателефонувала знайома ОСОБА_6 , яка повідомила її акаунт у застосунку «Телеграм» було зламано та повідомлень з приводу отримання коштів у позику не надсилала.
До матеріалів кримінального провадження потерпілою долучено платіжну інструкцію по картці № НОМЕР_4 в якій вказана здійснення платіжної операції, а саме: переказ на картку JSC ACCENY BANK - АТ «А-Банк» в сумі 7 300 грн.
В ході подальшого досудового розслідування встановлено, що 15.04.2024 о 17:13 год., на банківський рахунок ( НОМЕР_1 ), який кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_2 яка належить ОСОБА_4 надійшли кошти у сумі 7 300 грн. з рахунку який належить потерпілій ОСОБА_5 , які 18.04.2024 о 08:51 год., було перераховано з банківської карти № НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), яка належить ОСОБА_4 на банківський рахунок НОМЕР_6 емітованого «А-Банк» невстановленої особи.
Відповідно до виписки про рух коштів банківського рахунку НОМЕР_1 ), який кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_2 яка належить ОСОБА_4 станом на 08:51:02 год. 18.04.2024 залишок коштів на рахунку становить 0.00 грн.
Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження його як речового доказу.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, при розгляді клопотання слідчий суддя застосовує положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно з якими клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до статті 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У силу ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання слідує, що грошові кошти, на які просить накласти арешт прокурор містять ознаки предмету вчинення кримінального правопорушення та наявні докази їх перерахунку потерпілою ОСОБА_5 .
З урахуванням відомостей про те, що указані грошові кошти можуть бути використані для доказування у кримінальному провадженні та є майном потерпілого, яке є предметом злочинного посягання, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що грошові кошти, на арешті яких наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження їх, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
А тому клопотання про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Накладення арешту на указане майно є тимчасовим заходом.
У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
У силу ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається із прохальної частини клопотання, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження користування та розпорядження.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження визначених сум грошових коштів, які були предметом вчинення шахрайських дій та може призвести до їх відчуження чи витрачання.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
З огляду на викладене,клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Виконання ухвали покласти на дізнавача ВнП№1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя