Справа № 509/2804/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0000237 від 02.04.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байбузівка, Савранського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, не працюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

1 квітня 2024 року о 20:40 год., Терновецький, умисно, із корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна в період дії правового режиму воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 ІХ, Указу Президента України № 757/2022 р. від 07.11.2022 р., затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-IX, Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указу Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3277-IX, Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, Указу Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX знаходячись біля магазину «Депівас» за адресою: АДРЕСА_2 , намагався таємно викрасти велосипед марки «Gratia» вартістю 5000 грн., що належить потерпілій потерпілій ОСОБА_6 , але в цей момент його протиправні дії були викриті потерпілою, яка почала йому кричати, щоб останній зупинився і повернув її майно. Однак, ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії викриті потерпілою, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим велосипедом, тим самим продовживши свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої, яка, в свою чергу, почала бігти за обвинуваченим та голосно кричати в його бік з вимогою зупинитися та повернути викрадене майно, однак не здогнавши останнього, зупинилась, а Терновецький, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим велосипедом на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 5000 грн.

Вину свою ОСОБА_7 визнав повністю, показав суду, що скоїв злочин при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним злочину, зокрема показавши суду, що дійсно 01.04.2014 р., приблизно о 20:00 год., він перебуваючи біля магазину «Депівас» за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив таємно вкрасти велосипед марки «Gratia», власниця якого зайшла в магазин, залишивши велосипед біля магазину. В той час, коли він з велосипедом почав віддалятися від місця крадіжки, раптово з магазину вибігла потерпіла (власниця велосипеду) та почала бігти за ним і кричати, щоб він повернув її майно, пропонуючи йому гроші. Однак, побачивши, що його викрила потерпіла на місці скоєння злочину, він сів на велосипед та з поїхав з місця пригоди на викраденому велосипеді, який в подальшому мав намір продати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно і вірно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надіславши до суду письмове клопотання, в якому, просила суд проводити судовий розгляд та судові дебати без її участі у зв?язку з зайнятістю на роботі.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

Таким чином, протиправні дії обвинуваченого Терновецького органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, як відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , вартістю 5000 грн. вчинене в умовах воєнного стану, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість і підвищений ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, який має кваліфікуючу ознаку вчинений в умовах воєнного стану, вік обвинуваченого, відсутність судимостей, його особу, щире каяття та відсутність матеріальних збитків.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов?язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом?якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 р. у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено у виді позбавлення волі.

В порядку ст.ст. 100,174 КПК України, належить скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Біляївського райсуду Одеської області від 03.04.2024 р. та від 05.04.2024 р. на речові докази по справі : СD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Ветеран» та СD-R диск з відеозаписами з боді-камер працівників поліції, які долучені матеріалів справи, які належить зберігати при матеріалах кримінального провадження, а речовий доказ : велосипед марки «Gratia» вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 100,174,368-371,373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 - визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 залишити колишньою - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання відраховувати Терновецькому з 2 квітня 2024 року.

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Біляївського райсуду Одеської області від 03.04.2024 р. та від 05.04.2024 р. на речові докази по справі : СD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Ветеран» та СD-R диск з відеозаписами з боді-камер працівників поліції, які зберігати при матеріалах кримінального провадження, а речовий доказ : велосипед марки «Gratia» вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1