Провадження № 1-кп/947/245/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представників потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16

обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами внесеними ЄРДР за №0000537 від 09.07.2021 року, №0001178 від 07.12.2021 року, №0001617 від 03.12.2021 року відносно:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2023 року за ч. 1 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

- вироком Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2023 року за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,

- вироком Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2023 року за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Д`йор, Угорщина, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працевлаштований, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 20.03.2014 року за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 17.06.2015 року по відбуттю покарання,

- вироком Київського районного суду міста Одеси від 01.08.2018 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 02.08.2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2018 року по відбуттю покарання;

- вироком Київського районного суду м.Одеси від 31.03.2023 року за ст.395 КК України до арешту строком на 2 місяці;

- 18.05.2023 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 18.05.2023 року за ч.2 ст.27 ч.2 ст.28, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітніх дітей, директор ТОВ «Фенікс.2011», зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ

У ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_19 виник злочинний умисел, направлений на організацію таємного викрадення грошових коштів, шляхом залучення до вчинення злочину пособника ОСОБА_21 та виконавця ОСОБА_22 , об`єднавши їх дії та зусилля.

Реалізуючи вказаний умисел, виконуючи дії, направлені на виконання плану, у невстановлений час та місці ОСОБА_20 , вступив в злочинну змову з ОСОБА_19 , ОСОБА_21 (відносно якого 04.11.2021 року Київським районним судом м. Одеси винесено обвинувальний вирок) та ОСОБА_22 (відносно якого 03.02.2022 року Київським районним судом м.Одеси винесено обвинувальний вирок), направлену на таємне викрадення грошових коштів з офісного приміщення ТОВ «Пакінг», розташованого за адресою:м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 18В, що належить потерпілому Ель-Хава Пол Ель-Хурі Луіз, де ОСОБА_21 офіційно працював на посаді бухгалтера.

Так, на початку квітня 2021 року на виконання злочинних наказів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , як пособник, дізнався та повідомив останнім розпорядок роботи охорони, розташування камер відеоспостереження та місцезнаходження сейфу з грошовими коштами в сумі 22600 доларів США, а також його марку та модель, що сприяло подальшої організації ОСОБА_20 та ОСОБА_19 таємного викрадення грошових коштів.

Дотримуючись заздалегідь узгодженого плану, 04.04.2021року приблизно о 14:30 годин, ОСОБА_20 за попередньою змовою з ОСОБА_19 продовжили організацію вчинення злочину таким чином, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , залишились в автомобілі неподалік паркану ТОВ «Пакінг», розташованого за адресою: м. Одеса, Ільфа і Петрова, 18В та стали слідкувати, щоб їх злочинні дії не були помічені, тоді, як на виконання злочинного наказу останніх ОСОБА_22 , як виконавець, шляхом вільного доступу, через прохідну підприємства, проник в приміщення ТОВ «Пакінг», звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому, а саме 22600 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 04.04.2021 року становлять 629012,24 гривень, тим самим спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_20 , спільно з ОСОБА_19 та ОСОБА_22 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України - організація таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Таким чином, ОСОБА_19 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України - організація таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Крім того, у невстановлений час, вступивши у попередню змову, спрямовану на збут підробленої іноземної валюти у вигляді банкнот доларів США, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , перебуваючи у невстановленому місці, діючи з корисливим мотивом та з прямим умислом на придбання та зберігання з метою подальшого збуту іноземної валюти - доларів США, усвідомлюючи, що вказані дії заборонені та є злочином, бажаючи при цьому настання суспільно небезпечних наслідків придбали у невстановленої особи 46 підроблених банкнот доларів США, номіналом 100 доларів США кожна.

В подальшому ОСОБА_19 та ОСОБА_20 будучи обізнаними, що їх знайомий ОСОБА_21 працює бухгалтером в ТОВ «Пакінг» та має доступ до грошових коштів, запропонували останньому вступити у відповідну злочинну змову з метою погашення неіснуючого боргу, на що ОСОБА_21 погодився під впливом погроз фізичною розправою.

Приблизно о 14:00 годин 30.06.2021 року, знаходячись в салоні легкового автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 передали ОСОБА_21 заздалегідь придбані 46 підроблених банкнот доларів США, номіналом 100 доларів США кожна, для їх подальшої заміни на дійсні грошові кошти, які зберігаються в ТОВ «Пакінг» за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. 18В, до яких ОСОБА_21 має доступ у зв`язку з виконанням своїх професійних обов`язків.

В свою чергу ОСОБА_21 того ж дня повідомив працівникам поліції про даний факт та видав 46 підроблених банкнот доларів США, номіналом 100 доларів США кожна.

Таким чином, ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 199 КК України - придбання та зберігання з метою збуту підробленої іноземної валюти, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_19 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 199 КК України - придбання та зберігання з метою збуту підробленої іноземної валюти, за попередньою змовою групою осіб.

08.07.2021 року о 19:00 годині ОСОБА_20 вступив в злочинну змову з ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та з ОСОБА_17 , направлену на таємне викрадення чужого майна з приміщення ТОВ «Пакінг», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 18 В, що належить потерпілому Ель-Хава Пол Ель-Хурі Луіз.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 09.07.2021 року приблизно о 03:20 годин, ОСОБА_19 , за попередньою змовою з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_17 впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, попередньо розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , залишились в автомобілі «Honda Accord» чорного кольору ДНЗ НОМЕР_2 , біля паркану ТОВ «Пакінг» розташованого за адресою: м. Одеса, Ільфа і Петрова, 18 В та стали слідкувати, щоб їх злочинні дії в тому числі дії ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , були непомічені, тоді, як ОСОБА_18 , та ОСОБА_17 , шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли в приміщення ТОВ «Пакінг», звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому, а саме: металевий сейф чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 09.07.2021 року становлять 27286 гривень, тим самим спричинивши останньому матеріальний збиток на загальну суму 27286 гривень.

Після чого, ОСОБА_19 , спільно з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_17 з викраденим майном на автомобілі «Honda Accord» чорного кольору, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_20 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, отримавши можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Таким чином, ОСОБА_19 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Таким чином, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Таким чином, ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

2 грудня 2021 року приблизно о 18 годині 36 хвилин, перебуваючи в торгівельній залі магазину «Таврія-В», що розташований за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога 88, що належить ПП «Таврія Плюс» (, юридична адреса: м. Одеса, Гагарінське плато 5/3), у ОСОБА_18 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в якості предмета свого злочинного посягання він визначив пляшку віскі торгової марки «Джим Бім» об`ємом 0,7 літрів, що знаходився на полиці в торговельному залі вказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_18 , таємно викрав з торгівельної полиці майно, що належить ПП «Таврія Плюс», а саме пляшку віскі торгової марки «Джим Бім» об`ємом 0,7 літрів, вартістю 461 гривні 75 копійок.

Після чого, вказаний товар сховав під куртку, в яку був одягнений, оминувши касову зону, не пред`явивши товар касиру та не розрахувавшись за нього, вийшов, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але був зупинений працівником охорони при виході із магазину «Таврія В».

Таким чином, ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та надав наступні покази.

Так, обвинувачений пояснив, що він разом ОСОБА_19 вирішили викрасти гроші з офісу за адресою: АДРЕСА_7 . Підтвердив обставини вчинення крадіжки, викладені в обвинувальному акті, що для викрадення грошей вони залучили ОСОБА_21 , який працював там, від якого дізнались, що в офісі є сейф з грошима, та ОСОБА_22 04.04.2021 року вони приїхали за адресою: АДРЕСА_7 , він і ОСОБА_19 залишились в автомобілі, а ОСОБА_22 , пішов у приміщення викрав гроші, якими вони розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Також він і ОСОБА_19 купили підроблені 4600 доларів, які передали ОСОБА_21 , щоб він їх замінив на справжні гроші в сейфі. Крім того, підтвердив, що 09.07.2021 року він з ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та з ОСОБА_17 , знову прибули за адресою: АДРЕСА_7 , де він і ОСОБА_19 залишились в автомобілі, а ОСОБА_18 , та ОСОБА_17 залізли в офіс, звідки викрали сейф з грошима. Перелік та суму викраденого майна підтверджує. Матерільну шкоду потерпілому компенсував в повному обсязі.

У скоєному ОСОБА_20 щиро розкаявся, просив не позбавляти волі, дати шанс на виправлення та просив суд розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та надав суду аналогічні показання про обставини вчинення кримінальних правопорушень 04.04.2021 року разом з ОСОБА_20 , з яким вони чекали в автомобілі, поки ОСОБА_22 викрав гроші офісі та повернувся і 09.07.2021 року разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та з ОСОБА_17 , де він з ОСОБА_17 також чекали в автомобілі, а ОСОБА_18 та з ОСОБА_17 зламали вікно, залізли в офіс, звідки вкрали сейф з грошима. Перелік та суму викраденого майна підтверджує.

Так, обвинувачений надав пояснив, що дійсно у них з ОСОБА_20 були підроблені долари, які вони надали ОСОБА_21 , щоб він їх замінив на справжні гроші в сейфі.

У скоєному ОСОБА_19 щиро розкаявся, просив не позбавляти волі, дати шанс на виправлення та просив суд розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Так, обвинувачений підтвердив, що у липні 2021 року він разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 приїхали до офісу на вул.Ільфа і Петрова, щод викрасти гроші. ОСОБА_19 і ОСОБА_20 залишились в автомобілі, а він разом з ОСОБА_18 зламали вікно та пролізли в офіс, звідки викрали сейф з грошима, який принесли до автомобілю. Перелік та суму викраденого майна підтверджує.

У скоєному ОСОБА_17 щиро розкаявся, просив суворо не карати та просив суд розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Так, обвинувачений пояснив, що у липні 2021 року він разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 приїхали до офісу на вул.Ільфа і Петрова, де він із ОСОБА_17 зламали вікно та пролізли в офіс, де викрали сейф з грошима, який принесли до автомобілю, де їх чекали ОСОБА_19 і ОСОБА_20 . Перелік та суму викраденого майна підтверджує. Крім того, 02 грудня 2021 року він у магазину «Таврія-В» за адресою: АДРЕСА_8 , викрав пляшку віскі, яку сховав під куртку і пішов на вихід з магазину, але його зупинили охоронці при виході із магазину.

У скоєному ОСОБА_18 щиро розкаявся, просив суворо не карати та просив суд розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Від представника потерпілого надійшла заява, відповідно до якої обвинувачені ОСОБА_19 і ОСОБА_20 відшкодували потерпілому Ель-Хава Пол ОСОБА_23 матеріальну і моральну шкоду в повному обсязі, тому просить суд залишити цивільний позов без розгляду. Також просить суд розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілого та представника потерпілого та призначити обвинуваченим ОСОБА_19 і ОСОБА_20 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Беручи до уваги те, що обвинувачені вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, обмежитись дослідженням тільки доказів, які характеризують їх особистість. Також, обвинуваченим було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують їх особистість, суд дійшов висновку, що:

- вина обвинуваченого ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення; ч. 2 ст. 199 КК України - придбання та зберігання з метою збуту підробленої іноземної валюти, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України - організація таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення, доведена в повному обсязі.

- вина обвинуваченого ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення; ч. 2 ст. 199 КК України - придбання та зберігання з метою збуту підробленої іноземної валюти, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України - організація таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення, доведена в повному обсязі.

- вина обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, доведена в повному обсязі.

- вина обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), доведена в повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 суд відносить щире каяття, відсутність матеріальних збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному, відсутність матеріальних збитків, тобто пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_17 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_17 вироками Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2023 року, Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2023 року засуджений до 3 років позбавлення волі.

Призначаючи ОСОБА_17 покарання за сукупністю злочинів суд вважає, що покарання йому необхідно призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_17 скоїв кримінальне правопорушення по даному кримінальному провадженню до постановлення попередніх вироків, тобто до постановлення вироків Київського районного суду м. Одеси від 13.07.2023 року, Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2023 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_17 в рамках даного кримінального провадження не застосовувався.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_18 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність матеріальних збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального провадження, відсутність матеріальних збитків, тобто пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_18 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_18 вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.05.2023 року засуджений до 4 років позбавлення волі.

Призначаючи ОСОБА_18 покарання за сукупністю злочинів суд вважає, що покарання йому необхідно призначити відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_18 скоїв кримінальні правопорушення по даному кримінальному провадженню до постановлення попередніх вироків, тобто до постановлення вироків Київського районного суду м.Одеси від 31.03.2023 року і вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.05.2023 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_18 в рамках вказаного кримінального провадження не застосовувався.

Відповідно до ст .66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_20 суд відносить щире каяття, добровільне повне відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_20 , судом не встановлено.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_20 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також його позитивну характеристику, що раніше не судимий, добровільно повністю відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, потерпілий просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Санкція ч. 2 ст. 199 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та наявність виключно пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду, що свідчить на його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину, що дає підстави для застосування ст.69 КК України із призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.199 КК України та додаткового у виді конфіскації майна.

Крім того, суд враховує, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Враховуючи поведінку обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також його позитивну характеристику, що раніше не судимий, добровільно повністю відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, та просив надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, враховуючи думку потерпілого, який просить суд призначити ОСОБА_20 покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що зазначені обставини в їх сукупності, свідчать про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України визначено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_20 за епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 199 КК України шкоди фактично не завдано.

З урахуванням вищевикладених встановлених судом обставин в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_20 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді застави після набрання вироком законної сили підлягає скасуванню, застава у розмірі 181600 гривень підлягає поверненню заставодавцю.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_19 суд відносить щире каяття, добровільне повне відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_19 , судом не встановлено.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_19 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також його позитивну характеристику, що раніше не судимий, добровільно повністю відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, потерпілий просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Санкція ч. 2 ст. 199 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та наявність виключно пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду, що свідчить на його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину, що дає підстави для застосування ст.69 КК України із призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.199 КК України та додаткового у виді конфіскації майна.

Крім того, суд враховує, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Враховуючи поведінку обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також його позитивну характеристику, що раніше не судимий, добровільно повністю відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, та просив надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, враховуючи думку потерпілого, який просить суд призначити ОСОБА_19 покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що зазначені обставини в їх сукупності, свідчать про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України визначено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_19 за епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 199 КК України шкоди фактично не завдано.

З урахуванням вищевикладених встановлених судом обставин в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_19 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Аналогічні правові позиції висловлені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 26.09.2022 року (провадження 11-кп/813/1120/22) і у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (провадження №51-3674км22 від 01.06.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді застави після набрання вироком законної сили підлягає скасуванню, застава у розмірі 181600 гривень підлягає поверненню заставодавцю.

На підставі заяви представника потерпілого, цивільний позов потерпілого ОСОБА_24 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_20 , та ОСОБА_19 матеріальної шкоди у розмірі 716744,56 гривень; про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_19 моральної шкоди 200 000 гривень; про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 моральну шкоду у сумі 100 000 гривень; про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 витрат на правову допомогу надану потерпілому за період здійснення досудового розслідування та судового провадження у першій інстанції у сумі 50 000 гривень необхідно залишити без розгляду.

Питання про речові докази суд вірішує на підставі ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2021 року підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених вироками Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2023 року та Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2023 року та за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_17 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_17 по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_17 обчислювати з дня ухвалення даного вироку, тобто з 08.05.2024 року.

В строк відбуття покарання зарахувати відбуту ОСОБА_17 частину строку покарання за вироками Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2023 року та Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2023 року, а саме з 13.04.2023 року по 08.05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_17 процесуальні витрати на користь держави у розмірі 1973 гривень 63 копійок.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_18 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком та вироком Київського районного суду м.Одеси від 31.03.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.05.2023 року остаточно призначити ОСОБА_18 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_18 по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_18 обчислювати з моменту ухвалення даного вироку, тобто з 08.05.2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_18 період тримання під вартою та відбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.05.2023 року, а саме з 24.02.2023 року по 08.05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_18 процесуальні витрати на користь держави у розмірі 1973 гривень 63 копійок.

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

-за ч. 2 ст. 199 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна;

-за ч. 3 ст .27 ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_20 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_20 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_20 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_20 строк його перебування під вартою з 09.07.2021 року по 06.08.2021 року.

Запобіжний захід у вигляді застави після набрання вироком законної сили скасувати.

Заставу у розмірі 181600 гривень, внесену за ОСОБА_20 , відповідно до квитанції №0.0..1 на рахунок Одеського апеляційного суду (провадження 11-сс/813/1123/21, справа місцевого суду 947/21005/21, 211-кс/947/9469/21 повернути заставодавцю ОСОБА_25 .

Стягнути з ОСОБА_20 процесуальні витрати на користь держави у розмірі 1973 гривень 63 копійок.

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

-за ч. 2 ст .199 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна;

-за ч.3 ст.27 ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_19 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_19 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_19 строк його перебування під вартою з 09.07.2021 року по 02.08.2021 року.

Запобіжний захід у вигляді застави після набрання вироком законної сили скасувати.

Заставу у розмірі 181600 гривень, внесену за ОСОБА_19 , відповідно до квитанції №0.0..1 на рахунок Одеського апеляційного суду (провадження 11-сс/813/1123/21, справа місцевого суду 947/21005/21 повернути заставодавцю ОСОБА_26 .

Стягнути з ОСОБА_19 процесуальні витрати на користь держави у розмірі 1973 гривень 63 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_24 про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_20 , та ОСОБА_19 матеріальної шкоди у розмірі 716744,56 гривень; про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_19 моральної шкоди 200 000 гривень; про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 моральну шкоду у сумі 100 000 гривень; про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 витрат на правову допомогу надану потерпілому за період здійснення досудового розслідування та судового провадження у першій інстанції у сумі 50 000 гривень - залишити без розгляду.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2021 року.

Речові докази:

-легковий автомобіль HONDA ACCORD, д.р.н. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , чорного кольору та ключі запалення до автомобіля повернути за належністю власнику.

-Металевий сейф червоного кольору, банкнота номіналом 100 доларів США МВ05271430S; банкнота номіналом 100 доларів США HE44957228B; банкнота номіналом 100 доларів США HE44857227B; банкнота номіналом 100 доларів США AB08409260F; банкнота номіналом 100 доларів США АВ74349020Е; банкнота номіналом 100 доларів США MG63628331A; банкнота номіналом 100 доларів США LB12700492W; банкнота номіналом 100 доларів США LB14900945А; банкнота номіналом 50 доларів США МВ24999438А; банкнота номіналом 50 доларів США GE51424193A; банкнота номіналом 50 доларів США МL45288438B; банкнота номіналом 50 доларів США MB52353788D повернути за належністю власнику Ель-Хава Пол Ель-Хурі Луіз;

-паспорт громадянина України НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_20 свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_6 ; свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_7 ; свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_8 ; водійське посвідчення НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_27 ; водійське посвідчення НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_20 талон на мопед Suzuki Adress, рама № НОМЕР_11 ; банкнота номіналом 10 гривень, ЮБ5418852; банкнота номіналом 100 доларів США LB98765890C; банкнота номіналом 50 доларів США МВ48134744L; банкнота номіналом 500 гривень ВЕ4217761; банкнота номіналом 100 гривень УД2591201, GPS-трекер GF 07 в упаковці; DVD-R диск з написом ОСОБА_28 смарт-годинник; зв`язки ключів; банківська карта НОМЕР_12 ; мобільний телефон ASTRO A171 ІМЕІ: НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ; мобільний телефон «Nokia» IMEI: НОМЕР_15 ; флеш-накопичувач «Apacer»; автомобільний ключ запалення з емблемою автомобіля «MERCEDES»; веб-камера білого кольору повернути за належністю власникам.

-державні номерні знаки НОМЕР_16 ; чоловіча сумка чорного кольору; автомобільний ключ запалення з емблемою автомобіля «KIA»; зв`язка ключів; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_17 ; блокнот з записами; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_18 ; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_19 ; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_20 ; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_17 ; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_21 ; ксерокс паспорту гр. України та ІПН на ім`я ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; картонна коробка від телефону ASTRO A171 ІМЕІ: НОМЕР_22 , НОМЕР_23 ; картонна коробка від телефону ASTRO A171 ІМЕІ: НОМЕР_24 , НОМЕР_25 ; стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_26 ; лист паперу з даними мешканців м. Одеси; дві сім-карти ВФ Україна; балаклава синього кольору; кепка зеленого кольору, ліхтарик блакитного кольору - знищити.

-мобільний телефон iPhone 11 Pro Max IMEI: НОМЕР_27 ; мобільний телефон ASTRO A171 ІМЕІ: НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , з сім-картою ВФ Україна с/ НОМЕР_28 повернути за належністю власнику ОСОБА_22 ;

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1