Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/8132/23
У Х В А Л А

28.03.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в режимі відео конференції, клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у порядку, визначеному ст.201 КПК України, по кримінальному провадженню, внесеного 27.11.2023р. до ЄРДР за №0000768 щодо-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу, в якому він просить змінити обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби (з 23 год. по 06 год. наступного дня) з покладенням на останнього обов`язків.

Клопотання обґрунтовує тим, що на даний час відсутні будь-які ризики, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, становити загрозу свідкам та інше. Стверджує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, будь-куди втікати, а навпаки зацікавлений у встановленні об`єктивної істини у справі.

Крім того, зазначає, що відсутні об`єктивні відомості про існування обставин, які можуть свідчити про ухиляння ОСОБА_5 від суду, а також відсутні дані, що зміна запобіжного заходу не може забезпечити належної процесуальної поведінки особи.

Вважає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив змінити своєму підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт з 23-00 год. по 06-00 год.. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 , має власну сім`ю, дружину та трьох дітей, він є єдиним годувальником в сім`ї, є раніше не судимим та має позитивні характеристики.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане його захисником клопотання та просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти поданого клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, що також підтверджено рішенням апеляційної інстанції, якою залишено без змін обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексута покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Скориставшись наданою законодавством можливістю, захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного ухвалою слідчого судді від 23.02.2024 року.

Слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 27 листопада 2023 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, знаходячись в громадському місці, а саме на вулиці неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи умисел на вчинення хуліганства, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та незважаючи на присутність перехожих осіб, виражаючись в адресу громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , нецензурною лайкою та тримаючи у правій руці заздалегідь приготовлений предмет дерев`яну биту, з метою нанесення тілесних ушкоджень, показуючи свою зверхність над оточуючими, в присутності сторонніх людей, під час конфлікту, який виник між місцевими жителями, нічого не пояснюючи підійшов до ОСОБА_7 , та наніс йому одного удару вказаною битою в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «двох ран на шкірних покривах тім`яної ділянки волосистої частини голови», які спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно п.п. 2.3.1/а «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово медичної служби України», кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також в цей же час та місці, під час вищевказаного конфлікту ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, що виразилося у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, в присутності сторонніх людей, нічого не пояснюючи підійшов до ОСОБА_8 , якому наніс одного удару дерев`яною битою в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження, у вигляді: «одної забійної рани на шкірних покривах чола зліва», які спричинили короткочасний розлад здоров`я і по цій ознаці згідно п.п. 2.3.1/а «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово медичної служби України», кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім того, не маючи наміру припиняти свої хуліганські ОСОБА_10 , побачивши ОСОБА_9 , який на той момент знаходився біля нього та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, виражаючись в адресу ОСОБА_9 з погрозами та нецензурними фразами, тримаючи в руках дерев`яну биту, з метою нанесення тілесних ушкоджень, безпричинно замахнувся дерев`яною битою в область голови ОСОБА_9 , який з метою уникнення отримання тілесних ушкоджень, в процесі самозахисту прикрив голову своєю правою рукою, таким чином удар дерев`яною битою нанесеним ОСОБА_5 припав в область кисті правої руки, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: «краєвого перелому основи кінцевої фаланги та головки середньої фаланги 1го пальця, без зміщення кісткових фрагментів», які спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності і по цій ознаці згідно п. 2.3.3., п. 2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Таким чином, ОСОБА_5 , обгрунтованопідозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене групою осіб, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обгрунтованість ОСОБА_11 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 допитами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеними у відповідності до ст. 240 КПК України слідчими експериментами за участі свідків та потерпілих, висновками судово-медичних експертиз про отримання потерпілими тілесних ушколджень, протоколом огляду місця події та іншими зібраними на даний час у ході досудового розслідування доказами.

Так, аналізуючи чинні норми КПК України можна прийти до висновку, що існують 4 підстави, які характеризують обгрунтованість підозри, зокрема:

1) повідомлення про підозру, складене письмово та вручене особі, яка після вручення набуває статусу підозрюваного, з обов`язковим посиланням на докази вчинення зазначеною особою кримінального правопорушення;

2) наявності в матеріалахкримінальногопровадженнядоказів, щопідтверджуютьучинення особою кримінальногоправопорушення;

3) доведення перед судом вагомості й достатностінаявнихдоказів про вчинення особою кримінальногоправопорушення;

4) оцінювання судом доказівучинення особою кримінальногоправопорушення.

Разом з цим, у своїй скарзі захисник не вказує на жодну конкретну слідчу дію, яка на його думку, проведена з порушенням КПК України та не відповідає основним засадам кримінального процесу.

Також, у скарзі відсутні будь-які конкретні посилання на порушення, що зазначені у главі 4 КПК України та стосуються питань належності та допустимості ти чи інших доказів.

Не надано стороною захисту і будь-яких належних та допустимих доказів, які б у свою чергу спростовували ті докази, які слідчим здобуто на даному етапі досудового розслідування.

Зокрема, проведені слідчі дії, а саме допити свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями вчиненого кримінального правопорушення, підтверджують вчинення хуліганських дій із застосуванням дерев`яної бити ОСОБА_5 по відношенню до потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що також підтверджується самими потерпілими та їх допитами.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 також підтверджується впізнаннями за участі потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на яких, з поміж інших осіб, потерпілі чітко впізнають ОСОБА_5 та слідчими експериментами за участі свідка ОСОБА_12 , а також потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Разом з цим, обгрунтованість вказаної підозри вже була предметом дослідження слідчого судді Виноградівського районного суду, а саме 29.11.2023 та 25.01.2024 при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при його продовженні.

Крім цього, вказане питання вже було предметом дослідження і Закарпатського апеляційного суду, а саме 22.01.2024, 30.01.2024 та 26.03.2024, яким зроблено висновок про її обгрунтованість.

Разом з цим, під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що підтверджені ухвалами Виноградівського районного суду від 29.11.2023 та Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2024 та 26.03.2024 не втратили своєї актуальності, а також дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути постійне місце проживання.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та понятими та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_5 зможе, використовуючи свої зв`язки, впливати шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 не маючи ніякого джерела доходу, може продовжити вчиняти нові злочини, що в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

-п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин який інкримінують йому є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років,та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує через те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам та вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тиску на потерпілих та свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

Також, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз чи підкупу впливати, або вимагати впливу на потерпілих, свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

- ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

- ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі звільнення його з під варти, може продовжувати здійснювати протиправну діяльність на території компактного поселення ромів у с. Підвиноградів, Берегівського району.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування, може виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

В свою чергу майновий стан та відсутність будь яких відомостей про наявність у ОСОБА_5 постійного місця роботи, позбавляють можливості обрати щодо останнього, запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною 7 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Кримінальне провадження щодо злочину, підозру у якому оголошено ОСОБА_5 є злочином, вчиненим із застосуванням насильства, що дає підстави слідчому судді не визначати розмір застави.

Згідностатті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, то ж тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для продовження останньому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи або навчання;

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Неможливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів), а також унеможливити ті ризики, які зазначені у вказаному клопотання. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа № 511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

На даний час є необхідність у продовженні застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження.

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 так як такі ним дотримані не будуть.

Частиною 5 статті 201 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Отже, правовий аналіз змісту норм статті 201 КПК України свідчить, що підставою для зміни запобіжного заходу є наявність відомостей, які не були враховані під час вирішення питання про його застосування і які мають суттєве значення для оцінки обставин, що обумовлюють застосування запобіжного заходу, оскільки свідчать про невиправданість застосування таких заходів.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя не може давати оцінку ухвалі про обрання запобіжного заходу. Тобто, об`єктом розгляду не є оцінка обґрунтованості уже прийнятого судом рішення, наявність чи відсутність підстав для такого прийняття.

З огляду на вказане, слід констатувати, що оцінку доводам сторони обвинувачення, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави вже було надано. Зокрема при обранні обвинуваченому запобіжного захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, слідчим суддею враховувалось наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Нових, обґрунтованих доказами аргументів, які б свідчили про те що ризики, які лежали в основі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту слідчому судді не надано. Слідчим суддею не вбачається також нових обставин, які б спростовували потребу у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу до вказаного підозрюваного.

Заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту не зазначено нових обставин, які виникли після прийняття або існували під час прийняття попереднього рішення про обрання запобіжного заходу, які не розглядались слідчим суддею, та які є підставою для зміни запобіжного заходу. Тобто нових доказів, які б обґрунтовували необхідність зміни підозрюваному запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Дані, які характеризують особу підозрюваного, та на які посилається захисник як на підставу зміни запобіжного заходу, враховувались слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, а тому не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя відхиляє, оскільки суттєвих доказів на підтвердження таких обставин останній не надав.

Статтею 7 КПК визначені загальні засади кримінального провадження, до яких пунктом 15 даної статті віднесена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ст.22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій.

Отже, доводи підозрюваного та його захисника, що потреба у подальшому застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відпала, мають ґрунтуватися на доказах, які спростували б доводи сторони обвинувачення та слугували підставою для висновку, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Оскільки таких доказів не надано, слідчий суддя приходить до переконання, що у клопотанні захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 194, 201, 370-372, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000768, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1