Провадження 1-в/193/62/24
У Х В А Л А

іменем України

09 квітня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутого покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2024 до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, в обґрунтування якого вказує, що на теперішній час він відбув необхідну частину призначеного покарання, у зв`язку з чим звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні залишив долю клопотання на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_5 , дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Як передбачено ч. 2 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.12.2020 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням на засудженого обов`язків передбачених п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 01.04.2021 вищевказаний вирок суду першої інстанції в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням скасовано та призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_5 і приведення вироку до фактичного виконання.

Початок строку 13.08.2021, кінець строку: 13.08.2026.

Станом на 13.02.2024 засуджений відбув, визначених п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України 1/2 призначеного судом строку покарання (2 роки 5 місяці). Невідбута частина покарання складає 2 роки 4 місяці 4 дні.

Згідно характеристик наявних в матеріалах особової справи засудженого та наданої суду для розгляду даного клопотання, в установах виконання знаходиться з 13.08.2021. За період перебування в слідчому ізоляторі характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав.

Після чого 21.09.2021 утримувався в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», де за час перебування його у вказаній установі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

27.10.2021 утримувався у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», де за час перебування характеризувався негативно, мав два стягнення, заохочень не мав.

06.04.2022 утримувався в «Черкаському слідчому ізоляторі», де за час перебування його у вказаній установі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 13.08.2022 міру покарання відбуває у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)», характеризується посередньо, має два заохочення та три стягнення, які не погашені, останнє отримане ним 22.03.2024.

За станом здоров`я засуджений працездатний, за власним бажанням залучений до робіт з благоустрою установи без оплати праці. При виконанні роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Допускає порушення вимог режиму відбування покарання, формально приймає участь у програмах. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний, у стосунках з персоналом установи виконання покарань щирий. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, виявляє належну соціально корисну активність.

Підтримує соціально-корисні зв`язку з матір`ю, батьком та сестрою шляхом телефонних розмов, листування та отримує від них посилки.

Окрім того, за вироком суду має заборгованість по судовим витратам у сумі 3595, 68 грн., однак виконавчі листи до установи не надходили.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст. 82 КК України).

Висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд враховує, що він має загалом посередню характеристику, за весь час відбування покарання заохочувався лише два рази, однак при цьому мав шість стягнень, три з яких до цього часу непогашені у встановленому законом порядку. Останнє стягнення засуджений отримав у 22.03.2024, тобто на той час, коли відповідне його клопотання вже перебувало на розгляді суду. Таким чином застосоване до ОСОБА_5 заохочення є одиночним і непостійним.

Судом також враховано особу засудженого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, до нього застосовувалось заохочувальна норма у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та звільненням від його відбування з випробуванням, однак, належних висновків для себе ОСОБА_5 не зробив, на шлях виправлення не став та до погашення чи зняття судимостей у подальшому вчиняв аналогічні злочини, зокрема і злочин за яким він в даний час відбуває покарання.

Таким чином судом встановлено, що позитивні зміни в особистості та поведінці ОСОБА_5 насправді не відбулись і основну мету призначеного судом покарання на цьому етапі його відбування не досягнуто.

В зв`язку з наведеним, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 правопорушення, його особу та поведінку протягом всього строку відбування покарання, враховуючи відсутність беззаперечних доказів, того, що засуджений став на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі відбування покарання ОСОБА_5 є недоцільним та передчасним і не досягне мети належного його перевиховання, а тому відповідне клопотання засудженого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 82 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутого покарання більш м`яким, - залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 11.04.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1