Справа № 191/1602/24
Провадження № 1-кс/191/293/24
У Х В А Л А

іменем України

15 квітня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відеоконференції з приміщення Бабушкінського районного суду м. Дніпра скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді, в інтересах ОСОБА_4 , зі скаргою на бездіяльність слідчого, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.04.2024 року ОСОБА_4 до Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Виконкомівська,36 подав заяву про вчинене кримінальне правопорушення (погрози голови правління Садового товариства «Тягинка» ОСОБА_5 про пошкодження садового будинку, який належить на праві власності Скаржнику та погрози щодо життя Скаржника). Скаржник просив органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за публічні погрози його життю та власності. Реєстрація в ЖЕО Заяви Скаржника не відома. До цього часу відповідь Скаржнику на його заяву не надходила. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303,304,306 КПК України бездіяльність слідчого ,яка поля гає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення оскаржується у слідчого судді місцевого суду.

У зв`язку з цим, просить зобов`язати слідчого або іншу уповноважену особу Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області внести відомості від 04.04.2024 року надані ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення вчинене з боку посадової особи Садового товариства «Тягинка» до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити. Також пояснив, що 23.03.2024 року ОСОБА_5 виказував йому особисто погрози щодо пошкодження його садового будинку. На даний час триває в господарському суді спір щодо виключення його з членів товариства та підключення електропостачання до його садового будинку, так як боргів він не має. Лист у вільній формі він роздрукував з інтернету, а саме групи «Дачники СТ», де виклав зміст цього листа голова правління ОСОБА_5 .

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити. Пояснення скаржника підтримав.

Представник Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області заступник начальника СВ Синельниківського РУП ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, заздалегідь надала заяву про розгляд скарги без її участі.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги та заяву ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2024 року, подану на ім`я начальника Синельниківського РУП, оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора : бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2024 року, поданої до Синельниківського РУП вбачається, що 04.04.2024 року ОСОБА_4 звернувся до Синельниківського РУП із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а саме погрози голови правління Садового товариства «Тягинка» ОСОБА_5 про знесення його садового будинку, через два місяці та погрози щодо його життя, що підтверджується протоколом №7 від19.03.2022 року. ОСОБА_4 просив органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за публічні погрози його життю та власності.

Згідно протоколу №7 засідання членів правління СТ «Тягинка» від 19.03.2022 року вирішено зокрема: ОСОБА_4 (ділянка 122), виключити зі складу членів СТ «Тягинка», відключити ділянку 122 від електропостачання, питної води та води для поливу. Даний протокол підписаний головою правління ОСОБА_5

З доданого до протоколу №7 листа вбачається, що невідомою особою викладена думка щодо позбавлення від ОСОБА_4 та передачі ділянки 122 в користування іншим людям.

Частинами 1,2 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 1 ст. 129 КК України передбачена кримінальна відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Суспільна небезпечність цього злочину визначається тим, що він, викликаючи у людини почуття тривоги і неспокою, заважає її нормальній праці та відпочинку, порушуючи разом із тим у деяких випадках і громадський порядок.

З об`єктивної сторони злочин характеризується дією у вигляді погрози вчинити вбивство, тобто виявленому ззовні намірі позбавити іншу людину життя.

Така погроза може бути виражена різними засобами: усно, письмово, за допомогою різних дій (жестів, міміки, демонстрації зброї тощо). Для кваліфікації за ст. 129 КК не має значення, чи була така погроза одноразовою або кількаразовою, систематичною, такою, що має характер тероризування.

Відповідальність за ст. 129 КК може настати лише за погрозу вбивством. Погроза здійснити інші дії (наприклад, заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, знищити майно) за ст. 129 КК кваліфікуватися не може.

Погроза повинна бути реальною, тобто сприйматися потерпілим як така, що може здійснитися.

Статтею 195 КК України передбачена кримінальна відповідальність за погрозу знищення чужого майна шляхом підпалу, вибуху або іншим загально-небезпечним способом, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є право власності, а додатковим обов`язковим об`єктом - психічна недоторканність особи.

Предметом злочину є чуже майно.

З об`єктивної сторони злочин полягає в активних діях, спрямованих на залякування потерпілого (власника чи законного володільця майна, особи, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, іншої особи, яка зацікавлена у збереженні цього майна) знищенням майна шляхом підпалу, вибуху або іншим загальнонебезпечним способом.

Погроза знищення майна полягає в залякуванні негайно або в майбутньому знищити певне майно, яке є для винного чужим.

Погроза знищення чужого майна утворює розглядуваний склад злочину лише у випадках, коли винний погрожує це зробити шляхом підпалу, вибуху або загальнонебезпечним способом.

Погроза знищення майна може бути виражена усно, письмово, жестами, демонструванням засобів, якими можна привести майно у непридатність (зброя, вибухівка тощо).

Обов`язковою ознакою погрози у складі цього злочину є наявність реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози.

Цей злочин вважається закінченим у момент сприйняття погрози знищення майна особою, якій вона адресується.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Суб`єкт злочину загальний.

Отже, вивчивши скаргу та надані письмові докази, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, та їх перелік визначені частиною 5 статті 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016, № 139 (зареєстрований в Мінюсті України 05.05.2016 за № 680/28810), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 та ст.11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. До того ж підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Матеріалами справи встановлено, що у даному випадку заява ОСОБА_4 не відповідає вищевикладеним вимогам діючого законодавства, вказані заявником обставини не утворюють склад злочину передбачених ч. 1 ст. 129 КК України та ст. 195 КК України, а також будь-якого іншого кримінального правопорушення та не містять дій, що свідчать про вчинення погроз знищення майна та погроз вбивством з боку ОСОБА_5 . Достатніх даних щодо вчинення ОСОБА_5 дій, які містять склад злочину, передбачених ст.ст. 129, 195 КК України, заявником не надано.

Отже, з урахуванням викладеного, заява ОСОБА_4 від 04.04.2024 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 КК України або ст. 195 КК України, а тому викладені в ній відомості не підлягають внесенню до ЄРДР.

Крім того, самим заявником ОСОБА_4 повідомлено суд про наявність в провадженні господарського суду спору щодо його виключення з членів садового товариства та підключення електропостачання до його садового будинку. Тобто дані обставини свідчать про те, що вказані ОСОБА_4 в заяві про вчинення кримінального правопорушення відносини з ОСОБА_5 на даний час розглядаються в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня складення повного її тексту до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 19.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1