Справа № 591/7/18
Провадження № 1-кп/591/45/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-вироком Зарічного районного суду м.Суми від 30.03.2007 за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 25.11.2009 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 31.12.2010 за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-вироком Зарічного районного суду м.Суми від 21.03.2011 за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.12.2015 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 17.06.2017 звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 8 місяців 29 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року о 23-00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_6 , яка працювала продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , у якому здійснює сою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що ОСОБА_6 заснула, заволодів ключами від вхідних дверей магазину «Бонжур», які знаходились у кишені пальто останньої та пішов до вказаного магазину за адресою: АДРЕСА_2 , де, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливою метою і мотивом, за допомогою викрадених ключів відчинив замок дверей магазину «Бонжур» та проник до приміщення магазину, де з каси викрав грошові кошти в сумі 3200,00 грн, а також з полички магазину пляшку напою «Рево» та пачку цигарок «Гламур». Після цього залишив приміщення магазину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, що дійсно у вказану в обвинувальному акті дату та час він викрав у своєї знайомої, яка працювала продавцем у магазині «Бонжур», ключі від магазину, коли остання спала. Після цього пішов до магазину, відкрив двері за допомогою викрадених ключів та взяв з каси 3200,00 грн., а також пачку цигарок та пляшку слабоалкогольного напою. Оскільки спрацювала сигналізація у магазині, то він швидко залишив приміщення магазину, але через хвилин 10 був затриманий працівниками поліції. Після цього він повернув власнику всі викрадені речі. Вчинив так, тому що йому потрібні були кошти, щоб заплатити за оренду квартири. У вчиненому розкаюється. Звертав увагу суду на те, що він з 2017 року вже не вчиняє правопорушень, потерпілий претензій до нього немає. За таких обставин просив суворо не карати і призначити покарання, про яке зазначав захисник, у виді пробаційного нагляду.

Оскільки пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюється, роз`яснивши наслідки такого порядку розгляду та впевнившись у добровільності позицій і правильному розумінні фактичних обставин усіма учасниками процесу.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення майна, що належить потерпілому ОСОБА_7 , з проникненням у інше приміщення.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин слід віднести повне визнання вини обвинуваченим, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_5 є судимою особою, на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, виходячи з наявності таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: повне визнання вини ОСОБА_5 , активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, з урахуванням особи обвинуваченого, який на обліку в диспансерах не перебуває, беручи до уваги те, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і при призначенні покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 КК України, - у виді пробаційного нагляду та покласти на обвинуваченого обов`язки, що визначені ч.2 ст.59-1 КК України.

Слід зазначити про те, що доцільність застосування в даному випадку ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 викликана ще й такими факторами.

Так, як зазначалось вище, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, але покарання у виді позбавлення волі навіть, на мінімальний строк 3 роки, що передбачений санкцією статті, було б ефективним лише тоді, коли притягнення відбулося б невдовзі після вчинення ним такого злочину.

Проте, з дня вчинення ОСОБА_5 злочину до дня ухвалення судом вироку пройшов значний проміжок часу майже 5,5 років, що, на переконання суду, призвело до істотного зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину, оскільки через тривалий проміжок часу ця справа має значно менший суспільний резонанс, і це суттєво позначається на досягненні мети покарання.

При цьому, ОСОБА_5 з 2015 року не засуджувався і тому, на думку суду, він не потребує реального позбавлення волі на вказаний у санкції ч.3 ст.185 КК України строк, як виховного та запобіжного заходу.

Також суд вважає, що оскільки судовий розгляд відбувся згідно ч.3 ст.349 КПК України та вид покарання призначений даним вироком не пов`язаний з позбавленням волі, то ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, зникли, а ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, значно зменшився. За таких обставин, відсутні підстави для подальшого застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому слід змінити, застосувавши більш м`який - у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст.ст.118,124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно ст.ст. 100,174 КПК необхідно скасувати накладений на речові докази арешт та вирішити долю таких речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України до пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_5 строком на 3 роки такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці до 18.06.2024 року, такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду,

2) не відлучатись із населеного пункту, де зареєстрований, перебуває, проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та реєстрації.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання за даним вироком строк тримання під вартою: з 17.04.2024 по 19.04.2024 із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні пробаційного нагляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на загальну суму 1335,42 грн.

Скасувати арешт, накладений на речові докази, а їх долю вирішити таким чином:

-грошові кошти в сумі 3200,00 грн., передані під зберігальну розписку потерпілому, - після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_7 ;

-поліетиленовий пакет, дві пачки цигарок, барсетку, квитанції, блокнот, чек, купюра 5 грн., пачку сірників, навушники, викрутка та гвоздодер, фрагмент леза, грошові кошти в сумі 77,35 грн., передані під зберігальну розписку обвинуваченому, - після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_5 ;

-два комплекта ключів, рукавичка, перчатка, які зберігаються у камері схову речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області згідно квитанції №01155, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1