г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2037/24
Номер провадження 1-кс/213/222/24
У Х В А Л А

Іменем України

03 травня 2024 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного, захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , поданого в межах кримінального провадження №0000247, за ознаками ч. 1 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей, осіб похилого віку та інших осіб не має, без реєстрації, фактично проживав: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 03.10.2022 року Довгинцевським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 121 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням погодженим з прокурором про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що існують ризики передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та вважає що обрання більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначив, що обгрунтованими є ризики за п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та захисник не заперечували проти задоволення клопотання, але просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави мінімально передбачений за тяжкий злочин.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та подальшого незаконного збуту психотропних речовин, перебуваючи у невстановлений слідством місці та час, при невстановлених обставин, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав з метою збуту 113 полімерних трубочки запаяних з двох боків з психотропною речовиною та 206 прозорих полімерних сліп-пакетів з психотропною речовиною, які умисно, з корисливих мотивів, незаконно зберігаючи при собі переніс до місця свого фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

02.05.2024 в період часу з 15:06 по 17:23 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого суді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23.04.2024 за адресою АДРЕСА_1 , в квартирі в якій проживав та якою користувався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено 113 полімерних трубочки кристалічною речовиною білого кольору, які було запаковано до полімерних пакетів та 206 прозорих полімерних сліп-пакетів з психотропною речовиною.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-24/18854-НЗПРАП від 03.05.2024 одна з вилучених трубочок містить метамфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфетаміну в наданій на експертизу речовині, становить 0,0233 г.

02.05.2024 о 19:10 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.05.2024 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин.

Відповідно до ст. 194 КПК України судом встановлено обгрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому злочині, що підтверджується: показаннями свідків, протоколом допиту підозрюваного, протоколом обшуку; протоколом затримання; постановами про визнання речовими доказами; висновками судових експертиз наркотичних засобів.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 307 ч.1 КК України караються позбавленням волі на строк від 4 до 8 років. Злочин відноситься до тяжких злочинів. Підозрюваний не одружений, дітей не має, не працює. Суд враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який раніше судимий, інкримінований злочин вчинено в період іспитового строку. Характеризується посередньо. Не має місця реєстрації. В судовому засіданні не зміг згадати номер квартири де проживав фактично.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик переховування обґрунтовується тим, що підозрюваний ніде не працює, не одружений, дітей не має, - що свідчить про відсутність в нього будь-яких соціальних зв`язків, та можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності. Інкримінований злочин вчинено в період відбування іспитового строку. Розуміючи, що може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, може ухилитись від слідства та суду, крім того в країні воєнний стан, що збільшує таку ймовірність.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що підозрюваний будучи судимим, в період іспитового строку,- знову підозрюється у вчиненні умисного злочину; крім того ніде офіційно не працевлаштований, підтвердження наявності доходів, постійного законного заробітку суду не надав; тому є висока імовірність, що може вчинити чи продовжити кримінальне правопорушення для відшукання засобів для існування.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суду вважає доведеним, оскільки підозрюваний раніше судимий за умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, тобто схильний до насильства; та будучи знайомим зі свідками може незаконно на них впливати.

З практики ЄСПЛ вбачаються, принципи конвенційного прецедентного права, як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя ( рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Стороною захисту не спростовано вказані ризики. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків, що б спростували або зменшили зазначені ризики, суду не надано.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ОСОБА_7 проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти вказаним ризикам, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, та зможе вчиняти кримінальні правопорушення, що посилюється введенням в країні воєнного стану. Крім того він не має місця реєстрації. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та слід визначити альтернативний запобіжний захід заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000247, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити часом закінчення строку дії даної ухвали 30.06.2024р. о 19:10 годині.

Визначити розмір застави 242240 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_6 запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися із м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора; з`являтись на виклики суду та слідчого, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Виконання ухвали покласти на ВП № 6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1