Код суду 233 Справа № 233/1965/24
Вирок
Іменем України
23 квітня 2024 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо-спеціальною освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
25 серпня 2023 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 рухаючись на своєму власному вантажному транспортному засобі «Газель» по АДРЕСА_2 , де вирішив зупинитися біля покинутого залізничного мосту, та зійшовши з дороги на узбіччі поруч з кущами побачив предмети схожі на бойові припаси та вибухові речовини, а саме: 341 патрон калібру 5,45х39 мм., які є проміжними патронами зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом; 3 патрони калібру 7,62х39 мм., які є проміжними патронами зразка 1943 року, виготовлені промисловим способом; 22 патрони калібру 7,62х54 мм., які є гвинтівочними патронами зразка 1908 року, виготовлені промисловим способом; бойову осколкову ручну гранату типу М67; корпуси гранат типу Ф-1, РГД-5; запали УЗРГМ (УЗРГМ-2), М213;
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вказаних бойових припасів та вибухових речовин.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є бойовими припасами та вибуховими речовинами, придбання, зберігання і носіння яких без передбаченого законом дозволу є незаконним, ОСОБА_4 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 вiд 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998 (зі змінами), умисно, незаконно, протиправно, підняв з землі вищезазначені 341 патрон калібру 5,45х39 мм.; 3 патрони калібру 7,62х39 мм.; 22 патрони калібру 7,62х54 мм.; корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1; корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5; запали УЗРГМ, (УЗРГМ-2), M213, тим самим став незаконно зберігати бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, після чого поклав до старої футболки, яка знаходилася у автомобілі та перевіз до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , закопав їх у ґрунті на території свого домоволодіння, тим самим здійснив незаконне носіння, зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу до 03 лютого 2024 року.
03 лютого 2024, у період часу з 16 години 08 хвилин до 17 години 24 хвилини під час проведення у встановленому законом порядку огляду місця події, а саме ділянки місцевості розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виявлено та вилучено: 341 патрон, які є військовими бойовими припасами - 5,45?39 мм. проміжними патронами зразка 1974 року; 3 патрони, які є боєприпасами - проміжними військовими 7,62 мм. патронами з кулею зі сталевим осердям зразка 1943 року; 22 патрони, які є бойовими припасами - 7,62х54 мм. військовими гвинтівочними патронами зразка 1908 року; 3 патрони є боєприпасами, мисливськими патронами 12 калібру та призначені до стрільби з гладкоствольної мисливської вогнепальної зброї 12-го калібру. Патрони виготовлені промисловим способом та до стрільби придатні; осколкова ручна граната типу М67, виготовлена промисловим (заводським) способом, споряджена засобом підриву типу М213, та в спорядженому вигляді відноситься до боєприпасів; корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, виготовлений промисловим (заводським) способом, споряджений вибуховою речовиною є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 50-56 грам; корпуси наступальних осколкових ручних гранат типу РГД-5 (2од), виготовлені промисловим (заводським) способом, споряджені вибуховою речовиною. Корпус гранати РГД-5 є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 100-115 грам; засоби підриву (засобами детонування), які є уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані дистанційної дії типу УЗРГМ (1од), УЗРГМ-2 (2 од), виготовлені (заводським) способом, які споряджені вибуховою речовиною. Запали є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних; засіб підриву (засіб детонування) запал ручних гранат типу M213 (1 од), виготовлений промисловим (заводським) способом, споряджений вибуховою речовиною. Запал М213 є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в полімерній оболонці). Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами: групи ініціюючих та групи бризантних. У конструкційному поєднанні корпуси гранат М67, Ф-1, РГД-5 з запалами УЗРГМ (УЗРГМ-2), М213, являються бойовими осколковими ручними гранатами типу М67 (1 од), Ф-1 (1 од), РГД-5 (2 од), відносяться до категорії бойових припасів.
Запали УЗРГМ (1од), УЗРГМ-2 (од), M213 (1од) придатні для здійснення вибуху у якості засобів підриву (ініціювання вибуху).
Тим самим, придбання, носіння та зберігання ОСОБА_4 бойових припасів та вибухових речовин здійснено без передбаченого законом дозволу та в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за № 622, відповідно до положень яких вказані вище бойові припаси відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 01 квітня 2024 року укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно п. 2 угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та зобов`язується: беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушенні в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у судовому провадженні, надати правдиві покази у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.
Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.
Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, 01 квітня 2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 01 квітня 2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.
Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Судом враховано, що ОСОБА_4 , критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, доцільно застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Речові докази, а саме: запали типу УЗРГМ-2 у кількості 2 одиниці, УЗРГМ у кількості 1 одиниці, М-213 у кількості 1 одиниці, корпуси гранат РГД-5 у кількості 2 одиниці, Ф-1 у кількості 1 одиниці, М-67 у кількості 1 одиниці знищені під час проведення експертизи № СЕ-19/105-24/822-ВТХ від 19.02.2024 року.
Витрати, пов`язані з проведенням судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/105-24/822-ВТХ від 19.02.2024 та судової експертизи зброї № СЕ-19/113-24/912-БЛ від 26.02.2024 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 квітня 2024 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/105-24/822-ВТХ від 19.02.2024 в сумі 6 815 грн. 52 коп. та судової експертизи зброї № СЕ-19/113-24/912-БЛ від 26.02.2024 в сумі 3 029 грн. 12 коп.
- уламки корпусу гранати Ф1, М67, РГД-5 та запалів УЗРГМ, УЗРГМ-2, М213 поміщені до сейф-пакету RIC2046111 передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 11 від 21.02.2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 403, порядковий номер 11 знищити.
- 341 патрон калібру 5,45х39 мм є проміжними патронами зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, 3 патрони калібру 7,62х39 мм є проміжними патронами зразка 1943 року, виготовлені промисловим способом, 22 патрони калібру 7,62х54 мм які є гвинтівочними патронами зразка 1908 року, виготовлені промисловим способом передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 145 від 28.01.2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 1154/2, порядковий номер 145 відповідно до розпорядження КМУ №186р від 26.02.2022 «Про передачу майна для потреб ЗСУ» - передати для потреб ЗСУ.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: