Справа №639/2370/24
Провадження №1-КП/639/315/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 15.07.2022 року за №0000486 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горького Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 26.03.2022, військовослужбовця за призовом старшого солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язуютьстаршого солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше. Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено та який діє й до теперішнього часу. Так, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків. Однак, ОСОБА_5 під час проходження військової служби 09.07.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд. Так, згідно відповіді т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 07.07.2022 р. стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 , вибув у звільнення з розташування ППД-1, та повинен був прибути 09.07.2022 р. до пункту дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби.

Проте, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 09.07.2022 до тимчасового пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташовувалась за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, старший солдат ОСОБА_5 в період з 09.07.2022 до 05.04.2024, перебував поза межами території пункту тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин. За час відсутності на службі старший солдат ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 05.04.2024.

05.04.2024 старший солдат ОСОБА_5 добровільно з`явився до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві та заявив про скоєний ним злочин.

Під час досудового розслідування між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , 25 квітня 2024 року укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора підозрюваного або обвинуваченого.

Частина 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим віднесений, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим в повному обсязі.

Судом, шляхом надання учасниками судового засідання та дослідженням кримінального провадження встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладання угоди судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Також в угоді зазначено, що при її укладанні, врахована ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щире кається, активне сприяє розкриттю злочину, а також беззаперечне визнання своєї винуватості, стан його здоров`я та враховуючи низку цих обставин, які істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладання угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , беручи до уваги роз`яснення, що містяться у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №13 від 11.12.2015 р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди» сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, погоджуються на призначення покарання обвинуваченому нижче від найнижчої межі, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України.

З урахуванням ст.69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення пов`язане з корупцією, призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Щодо узгодженого покарання так за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди з огляду на положення ст.. 65 КК України, мають право, використовувати положення ст. 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин, сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

Також сторони вважають за можливе з урахуванням встановлених обставин справи на підставі ст. ст. 62, 69 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Положення ст. 473 КПК України сторонам кримінального провадження зрозуміли, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості їм відомі.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 473, 474, 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 25 квітня 2024 року за обвинувальним актом по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 15.07.2022 року за №0000486 за обвинуваченням ОСОБА_5 , укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 затвердити.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_5 призначене йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня прибуття та прийняття останнього до дисциплінарного батальйону.

Виконання вироку в частині організації відправлення засудженого ОСОБА_5 до дисциплінарного батальйону покласти на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 12.04.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати в строк покарання строк ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1