справа № 173/1426/21
№ провадження 1-кп/208/262/24
УХВАЛА

27 березня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 30000167 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська перебуває зазначена справа, обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд відповідно до кримінально-процесуального законодавства надає сторонам рівні можливості у поданні своїх доказів та доведеності їх переконливості, як кожного окремо, так і в сукупності.

У справі досліджені всі докази сторони обвинувачення.

Продовження перерви у справі пов`язано з повторним неприбуттям до суду свідка сторони захисту, на допиті якого наполягає адвокат та обвинувачений.

Окремо, під час судового розгляду справи, обвинуваченим заявлено про незаконні методи досудового розслідування.

За заявою обвинуваченого про незаконні методи досудового розслідування внесені відомості до ЄРДР, визначена підсудність кримінального провадження за ДБР.

Враховуючи відсутність відповіді ДБР про рух зазначеного кримінального провадження, суд за клопотанням сторін прийняв рішення про звернення до зазначеного органу з відповідною ухвалою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке обґрунтовано наступним.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має місця проживання на території здійснення судочинства, не має міцних соціальних зв`язків. З огляду на викладене, враховуючи тяжкість покарання яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винним, існує ризик переховування ОСОБА_7 від суду.

Перебуваючи на свободі обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які є його знайомими, з метою викривлення їх показань на свою користь, що можливо при клопотанні про їх повторний допит в суді.

ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення крадіжок, на теперішній час обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що свідчить про його схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень та відповідний ризик.

Адвокат заперечував проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування своєї позиції захисник зазначає про необґрунтованість заявлених ризиків, відсутність будь-яких нових ризиків застосування найбільш суворого запобіжного заходу як це передбачено правовими позиціями ЄСПЛ. По справі досліджені всі докази обвинувачення і обвинувачений не може їх спотворити. ОСОБА_7 має родину, неповнолітню дитину, має місце мешкання, неофіційно працював. Просила змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ОСОБА_7 обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засуджений до позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що обвинувачений зареєстрований в Харківській області, фактично мешкав та зі слів працював в Верхньодніпровському регіоні Дніпропетровської області, а його родина мешкає в м. Кам`янське. Об`єктивні дані про усталені соціальні зв`язки ОСОБА_7 суду не надано, а наведені обставини про місця реєстрації, проживання родини, фактичного його мешкання їх навпаки спростовують.

Об`єктивних даних про працевлаштування обвинуваченого та засоби його існування, суду не надано. Встановлено, що ОСОБА_7 є раніше судимим за вчинення тяжкого корисливого злочину. Ніяких даних про погашення судимості обвинуваченого за цима злочинами, суду не надавалось.

Викладені обставини підтверджують вказані прокурором ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на міру покарання яка загрожує останньому у разі визнання винним, і яка є безальтернативно суворою у такому випадку, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Свідки по справі допитані, і незаконний вплив на них суд вважає мінімізованим.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому, і на думку суду такий ризик встановлено.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

В умовах військового стану в Україні, запровадження комендантської години в нічний час доби фактично для всіх громадян країни, сама по собі зміна запобіжного заходу обвинуваченому на нічний домашній арешт, на думку суду повністю нівелює сам сенс його застосування.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора, суд враховує дані про обвинуваченого, його сімейний стан, соціальні зв`язки, враховує тривалий час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , який пов`язано виключно з об`єктивними причинами.

Суд вважає, що обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкриміновано ОСОБА_7 , саме такий його вид позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити інтересам правосуддя, і тому з врахуванням встановлених ризиків він підлягає продовженню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 24.05.2024 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту, про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на нічний домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1