Справа № 459/955/24
Провадження № 1-кп/459/66/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 06.02.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 20.01.2024 в період часу з 21 години 43 хвилини по 21 годину 45 хвилин, перебуваючи у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 та в якому здійснює свою господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, (із подальшими змінами та доповненнями), маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до каси вищевказаного магазину, звідки відкрито, шляхом вільного доступу в присутності працівника вищевказаного магазину, взяв із каси магазину, один блок сигарет марки «Strong Blue», в кількості 10 пачок, по 20 сигарет в кожній пачці, після чого не розрахувавшись за вказаний товар з приміщення вище вказаного магазину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ФОП ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 710 гривень 00 копійок.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину повністю визнав, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Завдану шкоду відшкодував повністю.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану - в судовому засіданні повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, є людиною молодого віку, раніше не судимий, працевлаштувався, позитивно характеризується за місцем роботи; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, завдану шкоду відшкодував повністю; має на утриманні матір, яка хворіє онкологічним захворюванням.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, кількість та вартість викраденого, фактичні обставини провадження, відсутність вимог потерпілого щодо призначення суворого покарання та матеріальних претензій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, перебування на утриманні матері, яка хворіє онкологічним захворюванням, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та роботи, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності.

У своїй сукупності вказані обставини також пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого. Виходячи з наявності низки обставин, що пом`якшують покарання; відсутності обставин, що обтяжують покарання; при визнанні обвинуваченим своєї вини, щирому каятті, активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, добровільному відшкодувані завданої шкоди, суд дійшов до висновку за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижчого від найнижчої межі встановленої в санкції статті за злочин передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку і в подальшому пообіцяв не порушувати закон, завіривши суд щодо недопустимості будь-яких антисоціальних проявів у майбутньому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та праці, тому, на переконання суду, в даному конкретному випадку є можливість його виправлення без відбування покарання, та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.Викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та буде відповідним скоєному.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 757,28 грн, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 у дохід держави.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 14 лютого 2024 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2(два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 757,28 грн, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 у дохід держави.

Речові докази: одяг, а саме: джинси чорного кольору, куртку чорного кольору з надписами білого кольору, кросівки сірого кольору, належний ОСОБА_4 , який 12.02.2024 було виявлено та вилучено під час огляду місця події - повернути законному володільцю.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді від 14 лютого 2024 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - з моменту вручення його копії.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1