Справа №: 398/868/24
провадження №: 1-кп/398/268/24
ВИРОК

Іменем України

"09" квітня 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001854 від 17.08.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олександрії Кіровоградської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, яка не працює, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2023 року у період часу з 16 год. 05 хв. до 16 год. 35 хв., порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут психотропних речовин, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, біля квартири АДРЕСА_2 незаконно збула за грошову винагороду в сумі 200 гривень особливо небезпечну психотропну речовину - PVP особі із легендованими установчими даними ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-23/11262-НЗПРАП від 14.11.2023 надана на дослідження речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP масою 0,0727 грама.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

23.11.2023 у період часу з 16 год. 26 хв. до 16 год. 46 хв., у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут психотропних речовин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , незаконно збула особі із легендованими установчими даними ОСОБА_5 за грошову винагороду в сумі 500 гривень, які він перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить обвинуваченій, особливо небезпечну психотропну речовину - PVP.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-23/11914-НЗПРАП від 29.11.2023 надана на дослідження речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP масою 0,077 грама.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

23.11.2023 ОСОБА_4 знайшла так звану «закладку» з особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, яку залишила невстановлена слідством особа, у якої вона її купила через соціальну мережу, тим самим здійснивши її придбання з метою подальшого збуту, діючи повторно.

У подальшому ОСОБА_4 психотропну речовину перенесла за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігала її з метою збуту.

У період часу з 20 год. 17 хв. до 22 год. 15 хв. 23.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 21.11.2023 за місцем проживання ОСОБА_4 проведено обшук у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено: 4 пакетики з зіп-застібками, всередині яких знаходилась речовина білого кольору.

Відповідно висновку експерта №СЕ-19/112-23/11814-НЗПРАП від 24.11.2023 надані на дослідження чотири кристалічні речовини білого кольору у чотирьох полімерних пакетах містять особливо небезпечну психотропну речовину-PVP, обіг якої заборонено, масою 0,201 грама.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України визнала повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорила, давши в суді показання по фактам незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечної психотропної речовини, щиро покаялась у скоєному, запевняючи суд про недопущення такого в майбутньому. Пояснила, що одна виховує малолітню дитину, на даний час перебуває на пізніх строках вагітності. Знаходячись у скрутному матеріальному становищі, вирішила таким чином заробити. Про вчинене щиро шкодує, запевнила суд, що зробила належні висновки для себе, просила надати їй можливість в подальшому виховувати малолітню доньку, а також надати їй можливість піклуватись дитиною, яку вона має скоро народити.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, зокрема і обвинуваченій, яка надала суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, зокрема і обвинуваченої, яка не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви в добровільності її позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Суд, допитавши обвинувачену, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченої, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 , то суд вважає її правильною та кваліфікує її дії як незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, як незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, а також як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка вину у вчиненні злочину визнала, розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочин, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, виховує малолітню дитину, є вагітною, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання обвинуваченої відсутні відомості негативного характеру стосовно неї.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину жінкою у стані вагітності.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, виховує малолітню дитину та перебуває у стані вагітності, щиро кається у вчиненому, активно сприяла у розкритті злочину.

У відповідності до ст. 69 КК України за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та полягають в активному сприянні розкриттю злочину, щирому каятті обвинуваченої як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, перебуває в стані вагітності, з огляду на що суд приходить до висновку, що ці обставини, а також інші дані про особу ОСОБА_4 , у своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та свідчать, що призначене їй покарання за ч. 2 ст. 307 КК України навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, буде явно недоцільним і несправедливим.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, буде обґрунтованим та таким, що ґрунтується на положеннях ст.ст. 50, 65 КК України та відповідатиме принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2018 року у справі № 51-665км18 (єдиний унікальний номер 502/816/17).

Відповідно до положень ч.1 ст.79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Зазначене звільнення є спеціальним видом звільнення від відбування покарання з випробуванням, і допустимість його застосування лише до вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, визнається обов`язковою умовою такого звільнення.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що у застосовних міжнародних документах, зокрема, у стандартах Європейського Комітету з питань запобігання катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню та покаранню, особливо проблематичним питанням є можливість для немовлят та малих дітей залишатися у в`язницях разом зі своїми матерями. Комітет у зв`язку з цим зазначив, що «на це питання важко знайти відповідь, бо, з одного боку, в`язниця безумовно не може бути належним середовищем для немовляти чи малої дитини, а з іншого боку, примусове розлучення матерів і малолітніх дітей є вкрай небажаним. На думку Комітету, основним міркуванням в усіх випадках має бути благополуччя дитини» (рішення ЄСПЛ у справі «Корнейкова та Корнейков проти України»).

При вирішенні питання щодо можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст. 79 КК суд виходить з того, що значення інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, полягає у тому, що за його допомогою держава намагається задовольнити передусім інтереси дитини.

Завдяки інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, суд надає ОСОБА_4 можливість виправитися без ізоляції від суспільства, та інших реальних обмежень, характерних для позбавлення волі. ОСОБА_4 має народити дитину та піклуватися про неї, займатися її вихованням постійно, оскільки для жінки, суспільства і держави важливим та особливо цінним є фізичне і моральне здоров`я дитини. Звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у відповідності до ст.79 КК України сприятиме побудові здорового соціального фундаменту для майбутнього життя її дитини.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що завдяки цьому інституту, закон ставить інтереси дитини, її народження та виховання, вище, ніж негайне виконання покарання, вище за реалізацію цілей кримінальної відповідальності.

Отже, у такий спосіб суд, звільняючи ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, виходить перш за все з інтересів її дитини та дбаючи про її народження, майбутнє, нормальний розвиток якої може постраждати через відбування її матір`ю реального покарання, адже у малолітньому віці особливо важливим є материнське виховання, тому що саме в цей період відбувається становлення моральної самосвідомості дитини.

За таких обставин, суд дійшов глибокого переконання, що в такий спосіб будуть досягнуті не лише спеціальні самостійні цілі кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , а й врегульовані суспільні відносини, що складаються між матір`ю і дітьми, жінкою і державою, тобто буде досягнуто загально-правових цілей регулювання суспільних відносин і забезпечення правопорядку в державі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 є вагітною. Відповідно до довідки №45, виданої 23.02.2024 року КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії», ОСОБА_4 має термін вагітності 30 тижнів.

А тому суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги характер вини обвинуваченої, мотив і мету злочину, а також інші обставини, встановлені у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе у відповідності до ст. 79 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Адже, на переконання суду, таке звільнення від відбування покарання надасть можливість обвинуваченій виправитися без ізоляції від суспільства та задовольнить передусім інтереси її дитини.

Під час підготовчого судового засідання 23.02.2024 ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці до 22.04.2024.

З урахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_4 , яка з`являлась в судові засідання, стану її здоров`я та того, що обвинувачена перебуває на дев`ятому місяці вагітності, з огляду на що може виникнути необхідність термінової госпіталізації обвинуваченої до пологового відділення, суд дійшов, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відпали, а тому суд дійшов висновку про необхідність скасувати домашній арешт та до набрання вироком законної сили не обирати запобіжний захід.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Постановою слідчого від 21.02.2024 виділено речовий доказ, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-23/11815-НЗПРАП від 24.11.2023 є психотропною речовиною PVP, обіг якої обмежено, масою 0,0234 г, та передано на зберігання у кримінальне провадження № 0000294 від 21.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тому даний речовий доказ необхідно залишити на зберіганні у кімнаті речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, контактних номерів телефону та роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.79 КК України у разі, коли звільнена від відбування покарання з випробуванням жінка відмовилася від дитини, передала її в дитячий будинок, зникла з місця проживання, ухиляється від виховання дитини, догляду за нею, не виконує покладених на неї судом обов`язків або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням контролюючого органу направляє засуджену для відбування покарання згідно з вироком суду.

Запобіжний захід стосовно засудженої ОСОБА_4 скасувати та до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 6 573,84 грн.

Речові докази:

- квитанцію №71166 разом з первинним пакуванням спецпакет НПУ PSP 1170857, який поміщено до спецпакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ WARO127938 (постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.11.2023), яка долучена до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) №398/865/24 (провадження№1-кп/398/268/24) зберігати при матеріалах цього кримінального провадження;

- особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої становить 0,0234 грама, що разом з пакунком № 2905673 знаходиться у спеціальному сейф-пакеті «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» № 5681128, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області (постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 01.02.2024, квитанція № 931 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу від 14.12.2023, постанова про виділення та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 21.02.2024) залишити на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області;

- особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої становить 0,0727 грама, що знаходиться у спеціальному сейф-пакеті «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» № 2905622, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області (постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.11.2023, квитанція № 899 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу від 14.12.2023 року) - знищити;

- особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої становить 0,077 грама, що знаходиться у спеціальному сейф-пакеті «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» №2672588, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області (постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.11.2023 року, квитанція № 899 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу від 14.12.2023 року) - знищити;

- особливо небезпечну психотропну речовину PVP, маса якої становить 0,201 грама, що знаходиться у спеціальному сейф-пакеті «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» № 2906200, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області (постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.11.2023, квитанція № 899 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу від 14.12.2023) знищити;

- 6 скляних трубочок для куріння, 3 скляні лампи та 2 дерев`яні пристрої для куріння наркотичної речовини з нашаруванням, пристрої для куріння (поліменті трубки, наперсток), які направлені для зберігання до кімнати речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області (квитанція №420), - знищити;

- мобільний телефон «Самсунг», який поміщено до спецпакету НПУ PSP1338062, мобільний телефон чорного кольору марки Редмі, який поміщено до спецпакету НПУ PSP1338060, передані на експертизу до Кіровоградського НДЕКЦ МВС України (постанова про призначення комп`ютерної-технічної експертизи від 27.11.2023 року, квитанція №467) повернути ОСОБА_4 ;

- електронні ваги чорного кольору, мобільний телефон «Айфон», банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 , банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_5 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_6 , які направлені для зберігання до кімнати речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області (квитанція №420), - повернути ОСОБА_4 ;

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1