Справа № 646/6058/23
№ провадження 1-кс/646/2119/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у справі №646/6058/23 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.09.2023,

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 перебуває справа №646/6058/23 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.09.2023.

16.07.2024 в провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у справі №646/6058/23, підставами заявленого відводу є сумніви у неупередженості судді. В обгрунтування заяви про відвід, заявник зазначив, що суддя неодноразово розглядала скарги скаржника та кожного разу порушувала законодавство при розгляді скарг. Прохав суддю заявити самовідвід. Суддя призначила розгляд справи відтак не заявила самовідвід та вважає що її діяльність під час розгляду скарг скаржника є законною та відповідає вимогами судочинства України. Такі дії судді неетичні з огляду на те що жодного розгляду за скаргою скаржника не було проведено відповідно до вимог чинного законодавства. А не бажання надати можливість розглянути скаргу іншому судді якому скаржник не заявляв недовіру ставить під сумнів взагалі довіру до Українського судочинства та є порушення статті 6 Конвенції про права людини.

Також, заявник зазначив, що ключовою причиною недовіри судді ОСОБА_4 є усвідомлення що вимога яка оскаржується невнесення відомостей до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України не передбачає інших дій крім внесення таких відомостей. Тобто відмовляючи від задоволення різних скарг скаржника суддя не усвідомлює законну вимогу статті 214 КПК України. Тому всі посилання на будь які обставини відмови у задоволенні скарг скаржника є порушення процесуальних норм та грубе порушення судочинства. А не бажання заявити самовідвід від розгляду скарги порушує право скаржника на справедливий неупереджений суд іменем України. Під час розгляду останньої скарги у справі №646-1615-24 суддя ОСОБА_4 перейняла на себе функції слідчого (або адвоката суб`єкта злочину) та не зрозумілим способом встановила про відсутність факту обізнаності боржника у виконавчому провадженні про проведення виконавчих дій. Виникає питання до судді що відбувається? Обставини обізнаності або необізнаності боржника у виконавчому провадженні повинен встановити слідчий через огляд матеріалів виконавчого провадження допиту свідків боржника та проведення інших слідчих розшукових дій. Є певний порядок повідомлення боржника у виконавчому провадженні. Відтак суддя грубо порушила вимоги які покладаються на слідчого суддю та фактично без проведення слідчих розшукових дій встановила факти які не підтверджуються фактичними обставинами справи. Таке поводження судді є неприйнятним за будь-яких обставин, а враховуючи що такі безпідставні відмови тривають рік це є порушення статті 6 Конвенції про права людини.

У судове засідання заявник не з`явися, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Особа, якій заявлений відвід суддя ОСОБА_4 та уповноважений представник прокуратури Харківської області у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду даного питання повідомлялися належним чином, суддя ОСОБА_4 надала письмову заяву, в якій зазначила, що пояснень стосовно заявленого відводу не має.

Суддя, вивчивши доводи відводу, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного.

Встановлено, що в провадженні слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 перебуває справа №646/6058/23 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.09.2023.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у статтях 75, 76 Кримінального процесуального Кодексу України і їх перелік є вичерпним.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі.

У Бангалорських принципах поведінки судді, які схвалені резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів).

Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Відповідно до ч.2 цієї статті у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Таким чином, положеннями ст.75 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу.

Доводи заявника ОСОБА_3 викладені в заяві про відвід, не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вказані підстави або зацікавленість у результатах розгляду його скарги, а сумніви скаржника щодо об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 пов`язані виключно з незгодою з процесуальними діями та рішеннями слідчого судді.

Нормами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Разом з цим, стаття 6 § 1 вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Wettstein v. Switzerland (Ветштайн проти Швейцарії), § 43; Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 93). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (Sacilor-Lormines v. France (Сасілор-Лормін проти Франції), § 62; Oleksandr Volkov v. Ukraine (Олександр Волков проти України), § 107).

У справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, рішення від 9 листопада 2006 року, суд дійшов висновку: п. 49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000- XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Згідно ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Фактично, доводи, викладені у заяві про відвід, зводяться до незгоди заявника із прийнятими слідчим суддею процесуальними рішеннями та діями, вчиненими при розгляді скарги, що не може свідчити про упередженість суду та, відповідно, не може бути підставою для відводу.

Така позиція суду базується на практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Те, що заявник, внаслідок суб`єктивних міркувань не погоджується з процесуальними діями та рішенням слідчого судді не свідчить про його упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду скарги, а тому вбачається необґрунтованість заявленого відводу та відсутність підстав для його задоволення, оскільки жодна з наведених в законі підстав для відводу слідчого судді не знайшла свого підтвердження, заявником не доведено упередженості слідчого судді при здійсненні судового розгляду скарги.

Водночас, заявник не позбавлений права викласти вказані вище доводи в апеляційній скарзі на відповідне судове рішення, а оцінка відповідності процесуальних дій судді вимогам КПК України під час розгляду скарги може бути надана лише судом вищої інстанції.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що подана заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не обґрунтована, у зв`язку із чим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у справі №646/6058/23 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.09.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1