Справа № 405/1795/24
провадження № 1-кс/405/1695/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 лютого 2024 року №0000079 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю смт. Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 . за погодженням з першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженню, в межах строку досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні не заперечили щодо продовження строку тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування за № 0000079 від 29.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України (а.к. 9-11 витяг з ЄРДР).

19.03.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 , користуючись нормами ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показів з метою відпрацювання правової позиції захисту.

20.03.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 14 год. 19 хв. 17.05.2024.

Постановою керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 від 08.05.2024 у кримінальному провадженні №0000079 від 29.02.2024 продовжено строк досудового розслідування до 19.06.2024.

15.05.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 16 год. 25 хв. 19.06.2024.

17.06.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 29.02.2024, до п`яти місяців, а саме до 19.08.2024.

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.2 ст.127 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту свідка (а.к.22, 23, 24-25, 28-29, 30, 38-39, 40-41, 42-43, 44-45, 72-73, 77-78), протоколом огляду місця події (а.к. 20-21, 31-34, 35-36, 46-54, 56-57, 58-59, 60-62), протоколом проведення слідчого експерименту (а.к.55) протоколом перегляду відеозапису (а.к. 74-76, 79-81), протоколом тимчасового доступу до речей і документів (а.к.63-71) та іншими матеріалами.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 146 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час не зменшилися ризики, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваному вручено повідомлення про підозру у скоєнні тяжкого злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , останній, маючи для цього всі можливості, зможе виїхати на непідконтрольні Україні на даний час території, що також підвереджується показами самого ОСОБА_4 відповдіно до яких він їздить в рейси та працює водієм на компанії ТОВ «ІНТЕК», яка займається роздрібною торгівлею пальним);

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні прокурора обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення які на даний час не встановлені органом досудового розслідування, в тому числі не встановлено місцезнаходження мобільного терміналу потерпілого ОСОБА_9 , а також знаряддя вчинення вбивства останнього вогнепальної зброї, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, так як підозрюваний отримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додатки до нього, серед яких маються процесуальні документи, які містять анкетні дані, адреси проживання та іншу контакту інформацію про свідків, які проживають в одному населеному пункті із підозрюваним та які надали покази, які мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, що дає підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на вказану категорію осіб, з метою зміни чи відмови від наданих ними показів, що зокрема також підтверджується зібраними у кримінальному провадженні на даний час доказами та обставинами вчиненого відносно ОСОБА_9 злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід врахувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України. Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, в тому числі ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду, в тому числі укривати від слідства та суду дійсні обставини та мотиви скоєння тяжкого злочину та обставин необхідні для встановлення істини у провадженні, що підвереджується показами самого ОСОБА_4 який схильний до зміни показів, та приховуванні від органу досдувого розслідування обставин і фактів, які мають значення для кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 вчинив злочини пов`язаний із застосування насильства над людиною, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров`я особи, що свідчить про жорстокість та зухвалість особи підозрюваного, а також те, що вказаний злочини відносяться до категорії тяжких, за які в тому числі передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, може свідчити про можливість та реальність настання вказаного ризику, у випадку застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Викладене у своїй сукупності, свідчить, що заявлені ризики, ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою наразі неможливе у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій, а саме: судово-вибухотехнічну експертизу по вилученим в ході оглядів вибухових пристроїв; судово-медичну експертизу по трупу ОСОБА_9 ; призначити додаткову судово-медичну експертизу по трупу ОСОБА_9 на підставі слідчих експериментів проведених із учасниками кримінального провадження; після проведення судових експертиз, провести огляд предметів, які знаходились на дослідженні; встановити та допитати можливих свідків та очевидців вчиненого кримінального правопорушення, з метою встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення; встановити місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, а саме автоматичну вогнепальну зброю, якою було вчинено вбивство ОСОБА_9 ; у разі необхідності провести обшуки у осіб, які становлять інтерес для досудового розслідування; виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику, а також потерпілим; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. В результаті проведення вищезазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, насамперед, експертних досліджень, висновки яких є джерелом доказів, оглядів предметів та документів в т.ч. тих, що були вилучені з місць події та на даний момент перебувають на експертних дослідженнях, можливо отримати докази та необхідні об`єктивні дані, що будуть використані в суді щодо самої події та обставин вчинення злочину, та вини підозрюваного, в тому числі забезпечать виконання одного з основних завдань кримінального провадження, щодо повного і неупередженого судового розгляду кримінального провадження.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Частиною ч.3 ст.199 КПК України визначено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою мають бути вказані обставини, які свідчать, про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відзначає, що запобіжний захід, у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 застосовано та підлягає продовженню з урахуванням особи підозрюваного, характеризуючих даних та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючи даних на підозрюваного та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема негативного його наслідку яким є смерть людини, що неможливо усунути, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує її гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.08.2024.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому, з урахуванням зазначених вище обставин в задоволенні клопотання захисника щодо застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, такого як застава, слідчий суддя відмовляє.

Отже клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 197, 199 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто з 11.35 год. 17.06.2024 до 11.35 год. 15.08.2024.

Строк дії ухвали визначити до 11.35 год. 15.08.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10