Справа № 405/3885/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

при секретарі : ОСОБА_2 ,

за участю прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницькому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 12.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Стаханов, Луганська обл., з середньою освітою, незаміжньої, немаючої утриманців, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України

та угоду про визнання винуватості від 30.05.2024, укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Конституції України, Україна є суверенною і незалежні державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в меж існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визнаної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гаранти безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку із викладеним, 24 лютого 2022 року Указом Президента ОСОБА_8 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який діє до цього часу.

Крім того, Указом Президента України від 15 травня 2017 року №133/2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежуючих заходів (санкцій)», серед яких, заборона Інтернет-провайдерам надання послуг з доступу користувачам мережі Інтернет до ресурсів сервісів «Mail.ru» (www.mail. НОМЕР_1 ) та соціально-орієнтованих ресурсів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та «Одноклассники» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Дію вказаного указу було продовжено Указом Президента України від 15 квітня 2023 року № 227/2023.

Разом з тим, 27 лютого 2022 року Національний центр оперативно- технічного управління електронними комунікаційними мережами України видав розпорядження щодо блокування автономних систем, що зобов`язало провайдерів заблокувати мільйони IP-адрес у російському сегменті інтернету.

Вказане показує, що такі ресурси як «Mail.ru» (www.mail.ru), «Вконтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та «Одноклассники» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) становлять реальну загрозу інформаційному простору України, та можуть бути використані державою - агресором для збору інформації та реалізації інформаційно-психологічних операцій на шкоду Україні.

Однак, всупереч політичному курсу та тенденціям, що виникли в Україні спрямовані на захист інформаційного простору держави, деякими користувачами мережі Інтернет здійснюється обхід вказаних методів за допомогою спеціально створених програм та додатків.

Так, встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , будучи вимушено переміщеною особою, перебуваючи за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2 , із використанням мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 1А», моделі НОМЕР_2 SG, , через мережу Інтернет із використанням власного профілю соціальної мережі «Одноклассники» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 « ОСОБА_9 », який є відкритий і до якого мають доступ всі користувачі зазначеного ресурсу мережі Інтернет, використовуючи додаток ОК, 25.03.2024 поширила матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Так, 25.03.2024, точний час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2 , із використанням власного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 1А», моделі НОМЕР_2 SG, використовуючи додаток ОК та VPN TurboVPN, на власному аккаунті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 « ОСОБА_9 » в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники», поширила аудіозаписи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », під назвою «Украины больше нет!», під назвою «За Донбасс, за ОСОБА_10 , за Одессу, за Россию, за победу», під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », чим автоматично поширила їх серед «Друзів» (всього 331 осіб) та «Підписників» (всього 52 особи) свого аккаунту, а також всіх відвідувачів своєї сторінки.

ОСОБА_11 , які поширила ОСОБА_5 , міститься:

1. У наданих на дослідження текстових відтвореннях матеріал зафіксованих в аудіозаписах із назвами «Не звони мне мама на войну», під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », під назвою «За Донбасс, за ОСОБА_10 , за Одессу, за ОСОБА_12 , за победу», розміщених / поширених 25.03.2024 ОСОБА_5 на своїй сторінці в соціально орієнтованій мережі Інтернет «Одноклассники» мережевою адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено наявність виправдовування збройної агресії російської федерації проти України розпочатої у 2014 році.

2. У наданому на дослідження текстовому відтворенні матерій, зафіксованого в аудіозаписі із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розміщеному/поширеному 25.03.2023 ОСОБА_5 на своїй сторінці « ОСОБА_9 » в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники» з мережевою адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено наявність виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. Вказала, що дійсно 25.03.2024 на власному аккаунті в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники» поширила аудіо записи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », під назвою «Украины больше нет!», під назвою «За Донбасс, за ОСОБА_10 , за Одессу, за Россию, за победу», під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 »

У вчиненому розкаюється.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України.

30.05.2024 між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, сприяти розслідуванню кримінального провадження у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень.

Сторони, враховуючи пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, узгодили покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без конфіскації майна, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на неї обов`язки у відповідності до ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленні ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 незаміжня, не має утриманців, не працює, раніше не судима.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.436-2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає.

З урахуванням наявності пом`якшуючих обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутності обтяжуючих обставин, беручи до уваги ставлення обвинуваченої до вчиненого, дій ОСОБА_5 спрямованих на розкриття вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що сторонами правомірно узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, встановленого в санкції ч.2 ст.436-2 КК України, без з конфіскації майна, із застосуванням ст.75 КК України та вважає за доцільне звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення та її перевиховання.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 30.05.2024 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України витрати за проведення експертного дослідження в сумі 9087,36 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 374, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 30.05.2024 про визнання винуватості укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України і призначити узгоджене покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 /два/ роки, поклавши на засуджену обов`язки відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 1А», моделі НОМЕР_2 SG, Imei1: НОМЕР_3 , Imei2: НОМЕР_4 та сім картка НОМЕР_5 , який знаходяться при матеріалах кримінального провадження, що перебувають в Кіровоградській обласній прокуратурі повернути ОСОБА_5 як їй належний.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 9087 /дев`ять тисяч вісімдесят сім/ гривень 36 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.05.2024 на майно, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 1А», моделі НОМЕР_6 , Imei1: НОМЕР_3 , Imei2: НОМЕР_4 та сім картка НОМЕР_5

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_13