Справа № 191/420/23
Провадження № 1-кп/191/31/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянин України, українець, з середньо - спеціальною освітою, не працює, не одружений, особа з інвалідністю 3-ї групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше згідног ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2022 року, приблизно об 11 годині 00 хвили (точний час під час судового слідства не встановлено) ОСОБА_6 перебував на території свого городу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей момент зі свого двору, на територію свого городу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вийшов ОСОБА_7 .

У останнього з ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка, в ході якої у ОСОБА_6 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ОСОБА_7 .

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 схопив з ґрунту лопату, та обхопивши її дерев`яне руків`я (держак) своїми обома руками, підняв металеву робочу частину лопати над своєю головою та побіг у бік ОСОБА_7 . Наблизившись до останнього на відстань менше 1 метра, та знаходячись до потерпілого ОСОБА_7 обличчям до обличчя, ОСОБА_6 наніс один удар бічною стороною робочої металевої частини лопати (полотном) по лівій верхній кінцівці потерпілого (в ділянку ліктя), якою ОСОБА_7 , в цей момент, затулив своє обличчя, зігнувши її в ліктьовому суглобі. Після удару потерпілий ОСОБА_7 від болю схилив голову обличчям до низу.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , знаходячись поряд з останнім на відстані менше 1 м, та продовжуючи тримати лопату своїми обома руками за дерев`яне руків`я (держак), усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості та бажаючи їх настання, плоскою стороною робочої металевої частини лопати (полотном) умисно наніс не менше 3 ударів по потиличній частині голови ОСОБА_7 .

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 3 тижні; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та пояснив, що точної дати не пам`ятає, в той день із своєю матір`ю поралися на городі. ОСОБА_7 , наближаючись до них, в бік його матері почав виражатися нецензурними словами, на що він зробив потерпілому зауваження та останній пішов. Потім ОСОБА_7 повернувся до них, а він, злякавшись за свою матір, бо побачив, що у ОСОБА_7 була витягнута рука з якимось темним предметом, нібито схожим на камінь, схопив лопату та один раз вдарив його металевою частиною по верхній ділянці руки. При цьому фізичного насильства ОСОБА_7 до нього не застосовував. Також пояснив, що з потерпілим вони сусіди, раніше між ними були конфлікти з приводу ведення домашнього господарства та ОСОБА_7 погрожував йому, у зв`язку з чим він звертався до правоохоронних органів з заявами відносно потерпілого. Цивільний позов потерпілого він не визнає, так як ОСОБА_7 його спровокував, він вдарив його лопатою лише один раз та зробив це з метою захисту своєї матері.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 16.04.2022 року близько 10.30 г йому повідомила його дружина про викрадення у них граблів. На городі він побачив свого сусіда обвинуваченого, який обробляв землю його граблями. Тому він вийшов до нього та почав вимагати віддати його граблі, на що ОСОБА_6 не відреагував, а лише виразився в його бік нецензурними словами. Потерпілий повернувся до себе додому за телефоном, щоб зняти відео, а потім знову направився у напрямку до обвинуваченого, тримаючи в руці телефон. Під час конфлікту до матері обвинуваченого він не звертався. Обвинувачений вдарив його металевою частиною лопати по ліктю, а потім спустив на нього собаку та погрожував йому. Після цього обвинувачений ще вдарив його лопатою по голові приблизно 3-4 рази, він втратив свідомість. З приводу травми він проходив лікування, втратив працездатність, не може повноцінно працювати. Обвинувачений навіть не просив у нього вибачення. Цивільний позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. Також просив суд обрати обвинуваченому максимальну міру покарання, тобто у вигляді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений її син. В квітні 2022 року, точної дати не пам`ятає, з сином поралися на городі, використовуючи інвентар - лопату, граблі та сапу. До них прийшов ОСОБА_7 та сказав, що вона з сином взяли його граблі, намагаючись при цьому примусово їх забрати. Але, вона придавила граблі лопатою, щоб він не забрав їх, тому він намагався взяти й лопату. В ході цих подій ОСОБА_7 на їхньому городі розтоптав цибулю і пішов до свого дому. Потім, повернувшись до них на город, почав ображати її нецензурними словами та погрожував, тому ОСОБА_6 замахнувся на нього лопатою та вдарив нею ОСОБА_7 один раз. Сапу в руки ніхто не брав. ОСОБА_7 від удару трішки пригнувся, але на землю не падав. Раніше між обвинуваченим та потерпілим виникали конфлікти з приводу домашнього господарства.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий її чоловік. Їй відомо, що перед цим конфліктом у них викрали інвентар. 16.04.2022 року вона помітила, що їхні сусіди, а саме, обвинувачений на городі користуються їхнім інвентарем. Про це вона розповіла чоловікові, який пішов до них на город та запитав чому вони користуються їхнім інвентарем. На потерпілого обвинувачений замахнувся лопатою, а саме її залізною частиною та ребром наніс удар по руці. Всі події вона бачила з вікна свого будинку. Потім її чоловік впав, обвинувачений випустив собаку. ОСОБА_6 кричав та нецензурно виражався. Вона бачила нанесення обвинуваченим приблизно трьох ударів лопатою. Потім вони викликали поліцію та швидку. Чоловік лікувався на стаціонарі в Синельниківській ЦРЛ, в руці у нього вставлена пластина. Після цього її чоловік й досі відчуває важкі наслідки свого лікування.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що являється соціальним працівником Синельниківського територіального центру, в якому на обліку перебуває ОСОБА_6 , оскільки має інвалідність. Приблизно за 2 дня до цього конфлікту до неї приходив ОСОБА_6 та розповів, що його сусіди ОСОБА_11 до нього чіпляються, що між ними майже кожного дня виникають скандали, а він є хворою людиною. ОСОБА_6 просив у неї допомоги, щоб ОСОБА_11 дали йому спокій. До цього випадку між ними часто виникали сварки. Вона не була присутня під час конфлікту в той день. Але, зі слів обвинуваченого їй відомо, що в той день він із своєю матір`ю перебували на своєму городі, куди прийшов ОСОБА_12 і почав знімати їх на телефон, ображав матір обвинуваченого, внаслідок чого ОСОБА_6 лопатою вдарив ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що повертаючись додому він побачив як ОСОБА_6 із своєю матір`ю перебували на городі. Потім почув крики, нецензурні слова, побачив, що ОСОБА_11 направляється в бік матері обвинуваченого. ОСОБА_11 на адресу матері обвинуваченого лаявся нецензурними словами. Потім побачив як обвинувачений з лопатою побіг в сторону ОСОБА_11 та вдарив його цією лопатою в область плеча. Потім до них підійшла мати обвинуваченого і вони втрьох продовжували конфліктувати та виривали лопату одне в одного. Після цього вони розійшлися по своїх домівках. Також йому відомо, що раніше між обвинуваченим та потерпілим, як між сусідами, часто виникали сварки на побутовому ґрунті. Також може сказати, що потерпілий ОСОБА_11 буває запальним, тоді як про ОСОБА_6 такого сказати не може.

Крім часткового визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, наданими ними в судовому засіданні, та письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_6 16.04.2022 року об 11.00 г спричинив йому тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів лопатою по голові та руці (т. 2 а. с. 6);

висновком судово-медичної експертизи № 64, згідно якого наведені об`єктивні клінічні та рентгенологічні дані щодо наявності та характеру тілесних ушкоджень голови і лівої верхньої кінцівки обстеженого, локалізації їх у взаємно різних анатомічних ділянках і площинах тіла, можуть свідчити про те, що вони є наслідком тупої травми, спричинені не менш як 2-ма динамічними (ударними) навантаженнями тупого твердого травмуючого предмету (предметів), характер контактуючої частини якого (яких), наразі, встановити не є можливим. Однак, характер та масивність даних тілесних ушкоджень в даному конкретному випадку, не виключають ймовірності механізму їх спричинення, викладеному самим обстеженим, тобто дії як держака, так і робочої металевої частини лопати, або будь-якого іншого предмету (предметів) з аналогічними властивостями контактуючої частини. Вказані клінічні дані щодо характеру встановлених тілесних ушкоджень, не виключають ймовірності строків спричинення, вказаних самим обстеженим, тобто 16.04.2022 р. На момент проведення обстеження тілесні ушкодження голови, відображені у медичній документації як «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» за своїм характером відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я. Тілесне ушкодження лівої верхньої кінцівки у вигляді «відкритого перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків», відповідає категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 3 тижнів (більш ніж 21 доба) (т. 2 а. с. 7 - 9);

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, а саме, жорсткого диску, типу CD-R, на якому зафіксовано відеозапис з мобільного телефону ОСОБА_7 , та на якому зображений його сусід ОСОБА_6 , який схопивши лопату з городу та тримаючи її в руках, побіг в бік ОСОБА_7 , якому почав наносити удари (т. 2 а. с. 24-25);

протоколом проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 розповів та показав про обставини події, яка сталася 16.04.2022 року. Так, до ОСОБА_7 , який перебував на городі свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , підбіг на зустріч до нього сусід ОСОБА_15 та замахуючись на нього лопатою, металевою її частиною наніс йому один удар в ділянку передпліччя лівої верхньої кінцівки, в 5 см від ліктя. Від болю потерпілий схопився за лікоть лівої руки та трохи схилив голову донизу та в цей час відчув як ОСОБА_6 плоскою частиною лопати наніс йому не менше 3-4 ударів по потиличній частині голови (т. 2 а. с. 29-31);

висновком судово-медичної експертизи № 73, згідно якого наведені об`єктивні клінічні та рентгенологічні дані щодо наявності та характеру тілесних ушкоджень голови і лівої верхньої кінцівки обстеженого, локалізації їх у взаємно різних анатомічних ділянках і площинах тіла, можуть свідчити про те, що вони є наслідком тупої травми, спричинені не менш як 2-ма динамічними (ударними) навантаженнями тупого твердого травмуючого предмету (предметів), характер контактуючої частини якого (яких), наразі, встановити не є можливим. Однак, характер та масивність даних тілесних ушкоджень в даному конкретному випадку, не виключають ймовірності механізму їх спричинення, викладеному самим обстеженим, тобто дії як держака, так і робочої металевої частини лопати, або будь-якого іншого предмету (предметів) з аналогічними властивостями контактуючої частини. Вказані клінічні дані щодо характеру встановлених тілесних ушкоджень, не виключають ймовірності строків спричинення, вказаних в постанові слідчого, тобто 16.04.2022 р. На момент проведення обстеження тілесні ушкодження голови, відображені у медичній документації як «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» за своїм характером відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я. Тілесне ушкодження лівої верхньої кінцівки у вигляді «відкритого перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків», відповідає категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 3 тижнів (більш ніж 21 доба) (т. 2 а. с. 33 - 36);

висновком судово-медичної експертизи № 74 (додатковий до висновку експерта № 73), згідно якого судово-медичні експертні та представлені клінічні дані щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень, встановлених на тілі ОСОБА_7 , не виключають ймовірності механізму їх спричинення, вказаного самим потерпілим під час проведення слідчого експерименту (т. 2 а. с. 38 - 39);

протоколом проведення слідчого експерименту, в ході якого свідок ОСОБА_9 розповіла та показала про обставини події 16.04.2022 року таким чином, як розповів та показав про обставини події потерпілий ОСОБА_7 (т. 2 а. с. 43 - 45);

висновком судово-медичної експертизи № 79 (додатковий до висновку експерта № 73), згідно якого судово-медичні експертні та представлені клінічні дані щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень, встановлених на тілі ОСОБА_7 , не виключають ймовірності механізму їх спричинення, вказаного свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту (т. 2 а. с. 47 - 48);

протоколом огляду накопичувача типу CD-R з відеозаписом з мобільного телефону ОСОБА_7 , в ході перегляду якого свідок ОСОБА_8 повідомила, що на відео чоловік, який схопив лопату, піднісши її над своєю головою, є її сином ОСОБА_6 , якому вона викрикувала: «Серьожа, Серьожа, Серьожа», оскільки він з лопатою побіг у бік сусіда ОСОБА_7 , внаслідок чого далі на відео видно як силует людини здійснює махи металевою частиною лопати в бік цього чоловіка (т. 2 а. с. 52);

протоколом огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 57 - 60); протоколом огляду предмету з фототаблицею, а саме, виданої обвинуваченим лопати, яка є сільськогосподарським інвентарем, яка має дерев`яний держак та металеву робочу частину (т. 2 а. с. 62-63);

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання - сільськогосподарського інвентарю лопати (т. 2 а. с. 64 - 65);

протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який показав та пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення 16.04.2022 року таким чином, як він пояснив в ході судового розгляду (т. 2 а. с. 106 - 108);

висновком судово-медичної експертизи № 281 (додатковий до висновку експерта № 73), згідно якого судово-медичні експертні та клінічні дані щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 , зокрема ушкодження ділянки лівої верхньої кінцівки, не виключають ймовірності механізму їх спричинення, на який посилається у власних показах ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту (т. 2 а. с. 110 - 111).

Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання потерпілого, свідків та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо не нанесення ним ударів по потиличній частині голови ОСОБА_7 не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_9 та висновками судово-медичних експертиз.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини суд розцінює критично, його позиція є одним із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення та його бажання зменшити ступінь своєї вини. Крім того, обвинувачений цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень не визнав, жодних заходів, направлених на її повне чи часткове відшкодування не вживав, вибачення попросив у потерпілого лише наприкінці судового розгляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неналежної поведінки потерпілого відносно його матері перед нанесенням йому ударів лопатою є слушними, оскільки з показань свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 встановлено, що першим розпочав конфлікт потерпілий ОСОБА_7 , оскільки, пред`явивши претензії обвинуваченому та його матері з приводу свого інвентаря та не отримавши від них позитивної відповіді, розпочав відеозйомку на свій мобільний телефон та почав голосно застосовувати нецензурну лексику відносно матері обвинуваченого та ображав її. Крім того, з матеріалів кримінального провадження також вбачається, що 18.04.2022 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого СВ Синельниківського РУП із заявою про прийняття мір до його сусіда ОСОБА_7 , який йому систематично погрожує та словесно ображає його та його матір ОСОБА_8 з червня 2021 року по теперішній час (т. 2 а. с. 11-12). Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_6 раніше згідно ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має ІІІ групу інвалідності безстроково, але згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними та на теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, вину визнав частково, цивільний позов потерпілого не визнав повністю, оскільки вважає, що потерпілий його спровокував, вибачився перед потерпілим наприкінці судового розгляду.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст. 66, ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, часткове визнання ним своєї вини, наслідки суспільно-небезпечного діяння, позицію потерпілого щодо міри покарання та його поведінку перед нанесенням йому ударів, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, а покарання повинно бути обране необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів в межах санкції інкримінованої статті КК України у вигляді обмеження волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Підстав для обрання обвинуваченому більш суворого покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в розмірі 32710 грн. 70 коп. суд виходить з наступного.

Так, згідно ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З наданих до цивільного позову документів та з висновків судово-медичних експертиз вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарних лікуваннях у відділенні хірургії з 16.04.2022 року по 20.04.2022 року з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Відкритий перелом верхньої треті лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків», та у відділенні травматології з 22.04.2022 року по 04.05.2022 року. Згідно товарних чеків від 18 та 20 квітня 2022 року потерпілим ОСОБА_7 було придбано в аптеці лікарських препаратів та медичного обладнання на суму 6792, 82 грн. (т. 1 а. с. 10-12), тому дана сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого. Що стосується інших копій квитанцій (т. 1 а. с. 13-16), то суд не приймає їх до уваги, оскільки з їх змісту не вбачається понесення витрат на придбання медичних препаратів або медичного обладнання.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., потерпілий посилався на те, що він зазнав моральні та фізичні страждання, суттєво погіршився стан його здоров`я, з`явився нестерпний фізичний біль, отримана травма стала перешкодою працювати трактористом, не мав можливості тривалий час повноцінно займатися домашнім господарством, вибачення та співчуття від потерпілого він не отримав.

Вирішуючи питання про розмір спричиненої моральної шкоди, суд враховує характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , тяжкість отриманої ним травми, період його перебування на стаціонарному лікуванні з 16.04.2022 року по 20.04.2022 року та з 22.04.2022 року по 04.05.2022 року, також суд враховує неналежну поведінку потерпілого перед нанесенням йому ударів, ступінь вини обвинуваченого, який визнав свою вину частково, спричиненої шкоди не відшкодував, оскільки не визнає претензій обвинуваченого, але наприкінці судового розгляду попросив вибачення у потерпілого, його матеріальний стан, а саме, що обвинувачений не працює, має ІІІ групу інвалідності безстроково, вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Щодо вимоги представника потерпілого про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати направову допомогу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

На підтвердження даної вимоги представника потерпілого жодного належного документального доказу суду не надано. Договір про надання правової допомоги від 07.06.2022 року свідчить лише про підтвердження повноважень представника потерпілого - адвоката ОСОБА_4 . Крім того, посилання представника потерпілого на норми ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України є необгрунтованими, оскільки в розумінні правил Глави 9 КПК України щодо вирішення цивільного позову суд не має законних підстав для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу після винесення даного вироку.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 2 (два) роки 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 6792 грн. 82 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Речові докази, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження (т. 2 а. с. 24-25), зберігати в матеріалах кримінального провадження; що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Синельниківського РУП згідно квитанції № 111680 (т. 2 а. с. 65), знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1