1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7559/24 1-кс/335/3212/2024
12 липня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що що невстановлені особи, займаються збутом наркотичних засобів на території міста Запоріжжя та Запорізької області.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 16.04.2024 ОСОБА_5 , здійснив збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс за грошові кошти.
16.04.2024 під час проведення огляду на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 добровільно видав полімерний пакунок розміром приблизно 5x5 см у формі кулі з рослинною речовиною темно зеленого кольору, які він придбав під час оперативної закупки у ОСОБА_5 , в яких згідно висновку експерта міститься наркотичний засіб - канабіс, масою 24,836 г (в перерахунку на основу).
Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 24.04.2024 громадянин ОСОБА_7 шляхом поштового відправлення через ТОВ «Новапошта» збув особливо небезпечний наркотичний засіб - канібіс за грошові кошти.
24.04.2024 проведено негласні слідчі (розшукові) дії, а саме негласне отримання зразків для порівняльного дослідження з поштового відправлення ТОВ «Новапошта» надісланого ОСОБА_7 , згідно висновку експерта речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 0,572 г (в перерахунку на основу).
Під час проведення досудового розслідування, у тому числі на підставі виконання доручення в порядку ст.40 КГ1К України, була отримана інформація, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 є активним учасником злочинної групи та безпосередньо займається збутом наркотичного засобу канабісу мешканцям АДРЕСА_1 .
На теперішній час є підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказані речові докази підлягають ретельному огляду у вказаному провадженні, в тому числі із залученням спеціалістів.
З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження вилученого під час обшуку майна, слідчий просить накласти на нього арешт.
Слідчий в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій клопотання підтримала та просила розглядати її за відсутності.
Власник вилученого майна ОСОБА_8 якого повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого в уставленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2024 надано дозвіл на обшук садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, знаряддя вчинення злочину (зокрема колбочок з нашаруванням речовин, медичних шприців, ваг, пакувальних матеріалів, речовин сіро-зеленого кольору рослинного походження та засобів для їх вирощування та культивування), грошових коштів в національній та іноземній валютах, набутих кримінально протиправним шляхом, засобів мобільного зв`язку, сім-карток, персональних комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, банківських карток, а також інших предметів, обіг яких обмежений або заборонений законом, або які можуть бути засобами вчинення кримінального правопорушення (злочину), містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Аналіз відомостей, внесених в ЄРДР, фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, викладених у клопотанні слідчого, рапортах оперативних співробітників дозволяє дійти висновку, що вилучені слідчим під час обшуку мобільний телефон та сім-карки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а інші вилучені речі можуть об`єктами кримінально протиправних, або містити сліди кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. Незастосування арешт до вищезазначеного майна може призвести до його знищення або приховування.
З огляду на приписи Кримінального процесуального кодексу України, майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи його власника. Арешт майна сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1