УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/782/24

1-кп/609/79/2024

18 липня 2024 року

Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 14 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Шумського районного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 14 лютого 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

16.07.2024р. прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернулася із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 . мотивуючи його тим, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 01 серпня 2024 року. Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 є забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується. Враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п.1ч.4ст.183 КПК України, з врахуванням того, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, вважає, що є підстави не визначати заставу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просила задовольнити подане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з мотивів викладених у клопотанні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечили щодо клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням думки обвинуваченого, його захисника та потерпілого суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, якими суд керується в порядку вимог ч.2 ст.331 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, та не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він не має постійного місця праці, має постійне місце проживання, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. В силу ст.89 КК України раніше не судимий.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі (враховуючи вимоги ч.3 ст.68 КК України - до десяти років позбавлення волі).

Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, наявність достатніх даних, що існує ризик, того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ризиком того, що ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється

у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання

у виді виключно позбавлення волі, на строк до 15 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Таким чином, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_3 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що свідки, які були допитані під час досудового розслідування, не допитані в суді, перелік свідків та їх дані відомі обвинуваченому. Крім того, ОСОБА_3 може здійснити тиск на потерпілого ОСОБА_5 .

Ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється є те, що підозрюваний немає постійного місця праці, немає стабільного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів. ОСОБА_3 раніше вчиняв кримінальні правопорушення та перебуваючи на волі може продовжити свої протиправні дій.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на волі обвинувачений може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобіганні порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

При вирішенні клопотання щодо продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вищевказані обставини, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено та вважає за необхідне продовжити застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Окрім цього, у зв`язку із наявністю обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном до двох місяців, тобто до 13 вересня 2024 року, без визначення розміру застави, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 14 лютого 2024 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України оголосити перерву до 14 год. 00 хв. 21 серпня 2024 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1