Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/781/23
Провадження № 1-кп/391/46/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2024 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Компаніївка в залі суду кримінальне провадження № 0000340 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Компаніївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого заступником директора Компаніївської РПГ, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2023 року о 23-20 год. в селищі Компаніївка по вул. Вишнева під час зупинки поліцейським з реагування патрульної поліції СПД № 2 (смт. Новгородка) ВП № 2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за фактом порушення п.2.9в Правил дорожнього руху України (неосвітлений номерний знак у темну пору доби) автомобіля «Wolkswagen Amarok» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , пасажирами якого були ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , останній під час розмови з поліцейським щодо усунення технічної несправності автомобіля, поводячись агресивно та зухвало, почав виражатися нецензурною лайкою в бік поліцейського.

Надалі ОСОБА_3 , усвідомлюючи що перед ним перебуває працівник поліції, який згідно Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року являється працівником правоохоронного органу, який мав на собі формений одяг та розпізнавальні знаки розрізнення, що вказують на належність до органів Національної поліції України, діючи умисно та цілеспрямовано в той час коли потерпілий ОСОБА_6 стояв перед ним та просив не наближатися, відмовився від виконання вказівок працівника поліції та висловлюючись нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_6 , скоротив відстань наблизившись до останнього та умисно кулаком лівої руки наніс один удар в область передньої поверхні лівого плечового суглоба потерпілого.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_6 утворилися тілесні ушкодження у вигляді синця по передній поверхні лівого плечового суглобу, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 429 від 15.05.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що дійсно минулого року він разом з батьком та братом їхали до дому та були зупинені працівниками поліції в смт. Компаніївка. Після зупинки батько, який перебував за кермом, вийшов з авто та спілкувався з поліцейським. Почувши від поліцейського фразу «Будемо усувати порушення чи вирішувати на місці», він розцінив такі слова як вимагання хабаря, також вийшов з авто та почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік поліцейського ОСОБА_6 . Визнає, що грубо поводився з працівником поліції, висловлювався нецензурною лайкою, однак ударів поліцейському не наносив.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України не визнав, його вина в повному обсязі підтверджується дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що він є поліцейським з реагування патрульної поліції СПД № 2 ( АДРЕСА_3 . В 2023 році, точної дати не пам`ятає, він разом з поліцейським ОСОБА_9 заступили в наряд, патрулювали АДРЕСА_3 . Під час патрулювання близько 23 години він побачив автомобіль, на якому не освітлювався номерний знак, який зупинив, повідомив водію причину зупинки та запропонував виправити порушення на місці, на що водій ОСОБА_7 почав ображати його нецензурною лайкою. Потім підійшов один із пасажирів - ОСОБА_3 , який агресивно поводився, шарпав за одяг і також ображав нецензурною лайкою. Він просив ОСОБА_3 тримати дистанцію та не наближатися, однак ОСОБА_3 ігноруючи вимоги підійшов і наніс йому один удар кулаком лівої руки в область лівої частини грудної клітини в районі нагрудної камери, після чого було застосовано спеціальні засоби, а саме сльозогінний газ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він працює інспектором з реагування патрульної поліції ВП № 2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та разом з ОСОБА_6 в 2023 році, точної дати не пам`ятає, патрулював смт. Компаніївка Кіровоградської області. Під час комендантської години побачили транспортний засіб Фольцваген Амарок без освітленого номерного знаку, який зупинили. ОСОБА_6 спілкувався з водієм, який почав кричати. Водієм виявився гр. ОСОБА_7 , який разом зі своїм сином ОСОБА_3 були агресивно налаштовані з невідомих причин, висловлювали образи та погрози в бік ОСОБА_6 , який намагався заспокоїти ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , однак йому це не вдалося. В той час підійшли перехожі (два чоловіка та жінка), які запитали що сталося. Він спілкувався з водієм ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 - з ОСОБА_3 . Вказав, що ОСОБА_3 не реагував на зауваження ОСОБА_6 , розмахував руками перед ОСОБА_6 , робив рухи кулаками, внаслідок чого був контакт. Свідки в той час стояли зліва. Пояснив, що ОСОБА_3 мав намір нанести удар і контакт дійсно був, він зрозумів це по звуку, однак якою рукою було нанесено удар він не бачив, оскільки була темна пора доби. Після того ОСОБА_6 застосував газовий балончик.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що весною 2023 року він перебував біля ринку по вул. Вишнева в смт. Компаніївка разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та побачили поліцейську машину. Згодом почули сварку на підвищених тонах і вирішили підійти. Сварка виникла з приводу незаконної зупинки транспортного засобу ОСОБА_7 , який сварився з патрульними поліцейськими. Під час сварки поліцейський застосував сльозогінний газ, нанесення тілесних ушкоджень він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що ввечері 2023 року, точної дати не пам`ятає, у темну пору доби біля ставка на ринковій площі в смт. Компаніївка він зустрівся з ОСОБА_10 . Вони почули крики та побачили проблискові маячки, підійшли дізнатися що сталося. Побачили сварку між поліцейським та ОСОБА_3 , який ображав поліцейського нецензурною лайкою. Він намагався заспокоїти ОСОБА_3 , стояв до нього обличчям та притримував його, щоб не було бійки, оскільки ОСОБА_3 був збуджений, можливо розмахував руками. Позаду нього стояв ОСОБА_6 , який застосував до ОСОБА_3 сльозогінний газ. Свідок стверджував, що ОСОБА_3 не наносив тілесних ушкоджень поліцейському ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що влітку 2023 року вони разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ввечері зустрілися на вулиці в смт. Компаніївка. Під час спілкування почули галас, побачили поліцейську машину та підійшли подивитися. Між поліцейським та ОСОБА_3 відбувалася сварка, під час якої ОСОБА_3 висловлювався ненормативною лексикою та агресивно поводився. Її чоловік ОСОБА_11 притримував ОСОБА_3 , щоб словесна лайка не перетворилася у бійку. Поліцейський перебував на відстані 2-3 метрів від ОСОБА_3 . Вона стояла ближче до поліцейського, ударів не бачила. Потім поліцейський пішов до машини, взяв балончик та через агресивну поведінку ОСОБА_3 застосував до нього сльозогінний газ. Також вказала, що ОСОБА_3 емоційно розмахував руками, а її чоловік ОСОБА_11 перегороджував доступ до ОСОБА_3 .

Крім того, вина ОСОБА_3 в повному обсязі доведена та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування письмовими доказами, які досліджені та перевірені в ході судового слідства, а саме:

- витягом з ЄРДР від 13.05.2023 про порушення кримінального провадження за ч.2 ст. 345 КК України за фактом заподіяння ОСОБА_3 удару ОСОБА_6 (а.п.1)

- рапортом ЄО № 3859 від 13.05.2023 року, відповідно до якого 12.05.2023 року приблизно о 23:10 год. під час добового чергування капрала поліції ОСОБА_6 та капітана поліції ОСОБА_9 було зупинено автомобіль марки Фольцваген Амарок д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 з непрацюючою підсвіткою заднього номеру. Водій з сином ОСОБА_3 почали поводити себе агресивно та виражались некоректною лайкою в бік працівника поліції ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 наніс один удар в область тулуба ОСОБА_6 після чого останній застосував сльозогінний газ (а.п.2);

- рапортом т.в.о. начальника СРПП ВП № 2 (м. Кропивницький), згідно якого під час перегляду відео з нагрудної бодікамери поліцейського ОСОБА_6 встановлено як ОСОБА_3 лівою рукою наніс удар кулаком в область грудної клітини ОСОБА_6 , після чого останній застосував спец засіб сльозогінної та дратівливої дії (а.п.3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.05.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 з фототаблицею, під час якого потерпілий детально розповів обставини події та показав механізм утворення і локалізацію тілесного ушкодження, завданого йому ОСОБА_3 (а.п.15-18);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.05.2023 року за участю свідка ОСОБА_9 з фототаблицею, під час якого свідок розповів про обставини заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , показав механізм утворення та локалізацію тілесного ушкодження (а.п.24-26);

- висновком експерта № 429 від 15.05.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого плечового суглобу, яке утворилось від дії тупого предмету орієнтовно за 2-3 доби до моменту огляду та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.43);

- висновком експерта № 449/429 від 23.05.2023, відповідно до якого механізм утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_6 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказав свідок ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 16.05.2023 та потерпілий ОСОБА_6 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 15.05.2023 (а.п.46);

- висновком службового розслідування від 25.05.2023 за фактами, викладеними у рапорті поліцейського ОСОБА_6 , під час якого у діях ОСОБА_6 не виявлено порушень службової дисципліни, застосування спец засобу було виправданим, крім того, під час проведення службового розслідування було переглянуто відеозаписи та встановлено що ОСОБА_3 здійснив удар в область грудей поліцейського ОСОБА_6 , після чого останній застосував спец засіб (а.п.48-51);

- переглянутим в судовому засіданні диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_6 , яким зафіксовано нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.

Показання потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються з письмовими доказами та відеозаписом, які досліджені в ході судового розгляду та не суперечать один одному.

При цьому, суд не бере до уваги показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який є батьком обвинуваченого та показав суду, що влітку 2023 року близько 23 год. він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 поверталися до дому в смт. Компаніївка, де їх зупинили працівники поліції. Після зупинки поліцейський попросив документи та повідомив про порушення комендантської години і що не працює освітлення номера на авто. Він сказав, що завтра все виправить. Поліцейський запитав: «Що будемо на місці вирішувати?», після чого його син ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та став кричати на поліцейського ОСОБА_6 , сприйнявши його слова як вимагання хабаря. Після цього підійшов другий поліцейський з яким він спілкувався. ОСОБА_6 з ОСОБА_3 перебували на відстані, поряд з ними знаходилися свідки. Він бачив, як поліцейський ОСОБА_6 застосував газовий балончик, нанесення тілесних ушкоджень не бачив. ОСОБА_3 говорив йому, що не бив поліцейського. Крім того, не було складено протокол, а після події вони сіли в авто та продовжили рух.

Показання свідка ОСОБА_7 спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого встановлено, що після зупинки транспортного засобу поліцейський ОСОБА_6 запропонував водію ОСОБА_7 вийти з автомобіля та подивитися, що номерний знак не освітлюється, після чого запитав: «На місці будете виправляти, чи постанову пишемо», що не могло бути розцінене як вимагання хабаря, а твердження про те, що не було складено протокол та жодним чином не зафіксовано факт нанесення тілесних ушкоджень не може беззаперечно свідчити про відсутність факту нанесення тілесних ушкоджень.

Також суд не бере до уваги показання допитаного свідка ОСОБА_8 , який є рідним братом обвинуваченого та показав суду що весною 2023 року, точну дату не пам`ятає, їх автомобіль зупинили поліцейські під час комендантської години. Він перебував у стані напівдрімання та не звертав увагу на навколишні події. Почувши звук вийшов з автомобіля та побачив брата - ОСОБА_3 , який тримався за обличчя та скаржився на несправедливість.

Показання свідка ОСОБА_8 спростовуються відеозаписом, з якого встановлено що через 2 хвилини після зупинки автомобіля, тобто від самого початку подій, вказаний свідок вже стояв біля автомобіля «Wolkswagen Amarok» та спостерігав за розвитком конфлікту між його братом, батьком та поліцейським, однак не підходив та не втручався.

Аналізуючи сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

При цьому у суду не має підстав ставити під сумнів свідчення потерпілого стосовно вчиненого відносно нього кримінального правопорушення - оскільки вони об`єктивно узгоджуються з обставинами, встановленими під час дослідження доказів у їх сукупності. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б спростовували його показання і давали підстави вважати, що він обмовляє обвинуваченого. Таких доказів не було надано стороною захисту і в подальшому при розгляді кримінального провадження.

Суд вважає неспроможними доводи захисника щодо недопустимості як доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_3 відеозапису з нагрудної камери поліцейського з огляду на таке.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та бути підтверджено фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, КПК України не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими. Натомість передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК України).

У даному випадку, доводи захисника щодо недопустимості як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, захисник не вказує, що такий доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а обґрунтовує процесуальними порушеннями, допущеними при його збиранні (отриманні) через розбіжність вказаного на відеозаписі часу та часу комендантської години, а також відсутністю на відеозаписі фрази про нанесення тілесних ушкоджень, що не може бути безумовною підставою для визнання такого доказу недопустимим.

Судом встановлено, що зміст відеозапису узгоджується з письмовими доказами та показаннями потерпілого ОСОБА_6 , відтак, визнає такий відеозапис допустимим доказом (позиція Верховного Суду, висловлена в ухвалі від 26.03.2021 справа № 569/15871/16-к, провадження № 51-1490 ск 21).

Таким чином, об`єктивні обставини у справі підтверджені відеозаписом, показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами у справі, дослідженими в судовому засіданні. Окрім того, під час розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно усвідомлював, що перед ним знаходяться працівники поліціі при виконанні службових обов`язків, а його неправомірні дії були спрямовані щодо працівника поліціі під час виконання ним службових обов`язків, що свідчить про наявність в його діях прямого умислу.

Таким чином, вищезазначені докази у кримінальному провадженні є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу злочину та надання правової кваліфікації діям обвинуваченого.

Життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому насильство щодо будь-якої особи є неприпустимим, а у допустимих законом випадках - крайньою мірою, тим більше до працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків чи у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, оскільки такі особи перебувають під окремим правовим захистом держави.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисним закінченим не тяжким злочином, особу обвинуваченого, який добровольцем проходив службу у складі окремої тактичної групи ІНФОРМАЦІЯ_3», за місцем проходження служби характеризується позитивно, неодноразово отримував контузії внаслідок артилерійських обстрілів, осудний, не одружений, на обліку в закладі з надання психіатричної допомоги не перебуває, в наркологічному диспансері на обліку не значиться, на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 не призивався, раніше не судимий.

З формалізованої інформації, наданої в досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства з застосуванням пробаційних програм.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих обставин та обставин, що обтяжують покарання, зважаючи на те, що тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення не настало, суд вважає, за можливе призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписами з нагрудної бодікамери - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1