ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19792/21

Провадження № 11-кп/4820/397/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000081 від 14.02.2021 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - ОСОБА_9 та представника потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_8 , який діє в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка діє як законний представник малолітньої ОСОБА_12 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого водієм-експедитором в ФОП «Голомоз», одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, раніше не судимого,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі якої призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців; на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України покладено на обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; цивільні позови потерпілої ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 залишено без розгляду, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

Так, 14 лютого 2021 року, приблизно о 19 год. 05 хв., у темну пору доби, під час опадів у вигляді снігопаду, водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год, на підйом, по покритій ожеледицею асфальтобетонній, прямій в плані проїзній частині автодороги М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», що проходить в об`їзд м. Хмельницький, у напрямку від м. Вінниця до м. Тернопіль.

При цьому, водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» р.н. НОМЕР_1 не дотримуючись вимог п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, а саме, діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, продовжуючи рух за кермом вищевказаного автомобіля із зазначеною швидкістю, по своїй смузі руху на підйом, перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил, перетнувши лінію 1.11. Правил, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та яку перетинати для нього заборонено, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де на 272 км + 595,6 м автодороги М-12, неподалік с. Копистин, Хмельницького району, Хмельницької області передньою лівою частиною автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI» р.н. НОМЕР_1 допустив зіткнення із передньою лівою частиною автомобіля «Audi A4» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку, зі швидкістю приблизно 50 км/год, в межах своєї смуги руху та був позбавлений технічної можливості запобігти виникненню даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок вчинення ОСОБА_7 даної дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля «Audi A4» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді тупої травми голови, грудної клітини, живота, тазу та нижніх кінцівок, від яких він помер на місці пригоди.

У даній дорожньо-транспортній пригоді потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- осадження шкіри передньої поверхні черевної стінки, рани шкіри лівої скроневої ділянки волосистої частини голови, крововиливів в м`які тканини тіла грудини, в праву плевральну порожнину (близько 1200 мл крові), в ліву плевральну порожнину близько (1000 мл крові), в черевну порожнину (близько 300 мл крові), в навколониркову жирову клітковину лівої нирки, в м`які покриви голови з боку внутрішньої поверхні лівої скроневої ділянки голови, під тверду мозкову оболонку конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку, під м`які мозкові оболонки правої тім`яної частки головного мозку, розривів задньої поверхні верхньої долі правої легені, задньої поверхні нижньої долі лівої легені, капсули та паренхіми діафрагмальної поверхні селезінки, капсули та паренхіми передньої поверхні правої долі печінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті;

- осадження шкіри внутрішньої поверхні правого колінного суглобу, рани шкіри передньої поверхні правого колінного суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу, переломів кісток тазу в місці з`єднання крижової кістки з правою кульшовою, діафізу правої стегнової кістки, діафізу лівої стегнової кістки, правого колінного суглобу, діафізу лівої малогомілкової кістки, діафізу правої великогомілкової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели б до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби);

- осадження шкіри правої щоки, тильної поверхні правої кисті, задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, підшкірного крововиливу бороди, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3. (б), 10.1 та лінії горизонтальної розмітки 1.11 Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричинення смерті ОСОБА_13 .

Вищезазначеними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохає змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року, призначити ОСОБА_7 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік. Вважає, що враховуючи те, що ОСОБА_7 повністю відшкодував потерпілим завдані збитки, що потерпілі не заперечують щодо незастосуванні додаткового покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, враховуючи, що позбавлення права керування, як для родини обвинуваченого так і для нього самого, становитиме особистий надмірний тягар, вважає за недоцільне позбавити останнього права керування транспортними засобами, що, на думку захисника відповідатиме його особі та обставинам вчиненого ним злочину. Зазначає, що сторона обвинувачення не довела, що у даному випадку до ОСОБА_7 не можливо застосувати більш м`яке покарання, а саме: неможливсть застосування найнижчої межі санкцій статей, без позбавлення права керування, або мінімального строку позбавлення такого права. Вважає, що суд першої інстанції в повній мірі не взяв до уваги об`єктивні обставини справи та особу обвинуваченого і не врахував можливості не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, а також визначити менш суворий вид покарання.

У апеляційній скарзі представник потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_8 прохає вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року у справі №686/19792/21 в частині залишення цивільного позову ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» без розгляду змінити та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» ОСОБА_9 прохає вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року у справі №686/19792/21 в частині залишення цивільного позову ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» без розгляду скасувати, ухвалити в цій частині новий - про залишення позовних вимог ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» без задоволення.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та прохали їх задовольнити, представника потерпілих, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, представника цивільного відповідача, який наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка діє як законний представник малолітньої ОСОБА_12 - задовольнити частково, за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Винуватість ОСОБА_14 та правильність кваліфікації його дій апелянтом не оскаржуються.

Апеляційні доводи захисника, що суд першої інстанції, в повній мірі не взяв до уваги об`єктивні обставини справи та особу обвинуваченого і не врахував можливості не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, а також визначити менш суворий вид покарання - є безпідставними.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує його покарання.

Суд першої інстанції прийняв до уваги, що ОСОБА_7 скоїв необережний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, внаслідок якого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_13 , непоправної втрати близької людини сина та батька, відповідно, для потерпілих ОСОБА_10 та малолітньої ОСОБА_12 .

Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, згідно є не слушними, скоїв злочин з необережності, є особою молодого віку. За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_7 органами місцевого самоврядування, згідно характеристик від 22.03.2021 року №04-06-896, від 02.12.2021 року №04-07-3958 та від 15.03.2024 №04-07-730, характеризується позитивно, скарг на його поведінку в побуті на адресу Тульчинської міської ради не надходило. Позитивно характеризувався ОСОБА_7 і за місцем попередньої роботи в ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», де він працював з 2020 року на посаді оператора мережі заправних станцій АЗС. З 01.05.2022 року згідно довідки №1 від 15.03.2024 року ОСОБА_7 працює в ФОП ОСОБА_15 на посаді водія.

Згідно повідомлення поліклінічним відділенням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає по АДРЕСА_2 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував, за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 03.10.2019 року виданого Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_7 одружений, а згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого тим же органом реєстрації актів цивільного стану він має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно досудової доповіді представника персоналу органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 , як і ризик небезпеки його для суспільства. у тому числі для окремих осіб оцінюються як низькі. При цьому, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Також, суд першої інстанції, прийняв до уваги, суспільно-позитивну поведінку обвинуваченого, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення та посткримінальну поведінку, яка пов`язана із здобуттям вищої освіти, суспільно-корисною працею, створенням сім`ї, вихованням та забезпеченням малолітньої дитини. Враховує суд, як суспільно-позитивну поведінку і заяву обвинуваченого під час судового розгляду про розкаяння у вчиненому, вибачення перед потерпілими та добровільне відшкодування спричинених збитків потерпілим, що підтверджується відповідними заявами ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 від 15.03.2024 року.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував добровільне відшкодування спричинених збитків потерпілим.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно відхилив за відсутності достатніх підстав клопотання сторони захисту та не визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття. Оскільки, відповідна поведінка обвинуваченого була непослідовною та, на думку суду, обумовлена в певній мірі, особистими інтересами.

Щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним кримінального правопорушення, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

З урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки та наслідків вчиненого, всіх даних про особу обвинуваченого та конкретних обставин справи, позиції прокурора, потерпілої ОСОБА_10 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , обвинуваченого та захисників, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про можливість призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі передбаченої в санкції ч.2 ст.286 КК України, а додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами слід призначити у максимальному розмірі, визначеному законом.

При цьому, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, всі відомості про особу винного ОСОБА_7 , наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_10 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , обвинуваченого, захисників та висновки органу пробації, які вважали за можливе звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважав за можливе застосувати до ОСОБА_7 ст.ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку в межах середнього терміну визначеного законом та покладенням обов`язків, з чим погоджується колегія суддів.

Разом з тим, враховуючи тяжкі наслідки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення у вигляді смерті потерпілого, його недобросовісну поведінку, як водія в минулому, пов`язану з порушенням Правил дорожнього руху, що підтверджується витягами з адмінпрактики, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання сторони захисту, яке підтримали потерпіла та законний представник малолітньої потерпілої про незастосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Не спростовують таких висновків суду першої інстанції і посилання захисників на втрату ОСОБА_7 у випадку позбавлення зазначеного права, єдиного джерела доходів і можливості утримувати сім`ю, виплачувати борги, оскільки позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами на певний термін не позбавляє його права на працю загалом. На переконання суду першої інстанції, керування джерелом підвищеної небезпеки, до яких відносяться механічні транспортні засоби, можливо лише при належному усвідомленні особою, яка реалізує таке право необхідності неухильного дотримання Правил безпеки дорожнього руху, з чим також погоджується колегія суддів.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання з мотивів, зазначених захисником під час апеляційного перегляду, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені захисником під час апеляційного перегляду доводи про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для призначення останньому більш м`якого покарання, про що наполягав захисник.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Як вбачається матеріалів кримінального провадження, законний представник потерпілої ОСОБА_11 , в інтересах малолітньої ОСОБА_12 звернулася з цивільним позовом, в якому просила стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_12 36 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника по 3647,33 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2021 року по 01.04.2024 року; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 464000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника по 3647,33 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2021 року по 01.04.2024 року.

Потерпіла ОСОБА_10 звернулася з цивільним позовом, в якому просила стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_10 36 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника по 3647,33 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2021 року по 01.04.2024 року; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 464000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника по 3647,33 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2021 року по 01.04.2024 року та витрат понесених на поховання потерпілого.

В судовому засіданні 15 березня 2024 року законний представник потерпілої ОСОБА_11 , в інтересах малолітньої ОСОБА_12 та представник потерпілих ОСОБА_8 ,. в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , відмовились від цивільного позову в частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідні заяви були оголошені в судовому засіданні та долучені до матеріалів кримінального провадження. (а.с. 188,189)

Залишаючи цивільні позови законного представника потерпілої ОСОБА_11 , в інтересах малолітньої ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_10 без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що задовольняє тим самим відповідні заяви потерпілої та представника потерпілих. Між тим, суд залишив без розгляду і цивільні позови з ПрАТ «СК «ВУСО».

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, доводи представника потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» ОСОБА_9 , про безпідставність залишення цивільних позовів без розгляду з зазначених у вироку судом підстав частково заслуговують на увагу, оскільки висновок суду є необґрунтованим та передчасним.

За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Якщо в кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, то у такому випадку він є обов`язковим предметом судового розгляду.

Кримінальним процесуальним законом передбачені підстави для залишення цивільного позову без розгляду, а саме: у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення (ст. 129 КПК України), у випадку нез`явлення у судове засідання цивільного позивача, його представника чи законного представника, крім випадків, коли від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності (ст. 326 КПК України). З будь-яких інших підстав суд не має права залишити позов без розгляду при постановленні обвинувального вироку.

Суд першої інстанції, залишаючи уточнені цивільні позови законного представника потерпілої законний представник потерпілої ОСОБА_11 , в інтересах малолітньої ОСОБА_12 та представник потерпілих ОСОБА_8 ,. в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , та потерпілої ОСОБА_10 до ПрАТ «СК «ВУСО» без розгляду, порушив вищенаведені вимоги закону.

Вищезазначене також узгоджується з позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 16 травня 2019 року у справі №462/5779/15-к (провадження № 51-8147км18).

Отже, з урахуванням наведеної позиції, слід зазначити, що залишення цивільного позову без розгляду в даному провадженні суперечить закріпленим у ст.ст. 2, 7, 9 КПК України завданням кримінального провадження та засаді законності, не відповідає приписам ст.ст. 118, 119, 128, 370 КПК України та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд провадження щодо неї з додержанням вимог, передбачених КПК України.

Судом першої інстанції залишені поза увагою зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства щодо загальних засад кримінального провадження.

Зазначені обставини позбавляють апеляційний суд можливості прийняти відповідне рішення згідно повноважень, визначених ст. 407 КПК України, по суті цивільного позову та це є підставою для призначення нового судового розгляду в частині вирішення цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - ОСОБА_9 та представника потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_8 , який діє в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка діє як законний представник малолітньої ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка діє як законний представник малолітньої ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в частині залишення без розгляду цивільних позовів до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали .

Судді: