Номер провадження: 11-кп/813/1084/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2023 року, у кримінальному провадженні №0003874, внесеному до ЄРДР 23 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,

установив:

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покаранні: за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років, із конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ст.ст. 70, 71 КК України остаточно ОСОБА_7 призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією усього особистого майна.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 24.01.2024 року подала через суд першої інстанції, апеляційну скаргу.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що першочергова апеляційна скарга була подана у строк, однак, ухвалою Одеською апеляційного суду залишена без руху, натомість про існування вказаної ухвали апелянту нічого не було відомо. У свою чергу, 23 січня 2024 року було отримано копію ухвали у Раді адвокатів Одеської області, а тому вказане свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження попущено з поважних причин.

Від захисника ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та просив поновити строк на апеляційне оскарження вироку; прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти заявленого клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Слід також зазначити, що Суд у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (Ashingdane v. the United Kingdom).

Відповідно до положень ст. 392 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Процедура визначення строків для подання апеляційної скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження строк на подачу апеляційної скарги для сторони захисту почав обчислюватись з моменту проголошення судового рішення та закінчувався 10.11.2023 року.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 31.10.2023 року подала першочергову апеляційну скаргу через суд першої інстанції (а.с.126-129 т.2). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.11.2023 року вказана апеляційна скарга залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 396 КПК України (а.с.132 т.2). Надалі, ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.01.2024 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року була повернута, оскільки особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк (а.с.136 т.2).

У подальшому, 24.01.2024 року захисник ОСОБА_8 повторно подала апеляційну скаргу з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.139-142 т.2). Так, у клопотанні про поновлення строку захисник вказує на те, що про існування ухвали Одеською апеляційного суду про залишена без руху апеляційної скарги від 27.11.2023 року, їй нічого не було відомо до 23 січня 2024 року.

Натомість, вказані твердження захисника спростовуються матеріалами справи. Так, 29.11.2023 року на поштову адресу захисника ОСОБА_8 , зазначеної нею в апеляційній скарзі, направлялась копія вказаної ухвали від 27.11.2023 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернуто на адресу Одеського апеляційного суду, копію ухвали Одеського апеляційного суду від 27.11.2023 року, отримано за довіреністю 12.12.2023 року (а.с.134 т.2). На підставі викладеного, апеляційний суд констатує, що з 12.12.2023 року захисник ОСОБА_8 мала можливість усунути недоліки, зазначені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 27.11.2023 року, в установлений строк.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати апеляційну скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Апеляційний суд акцентує увагу, що особливості організації внутрішнього документообігу Ради адвокатів Одеської області (поштова адреса зазначена захисником), не може свідчити про поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження та не може слугувати причиною для його поновлення, з огляду на те, що фактично захисник ОСОБА_8 з 12.12.2023 року була повною мірою поінформований про залишення першочергової апеляційної скарги без руху, та мала можливість їх усунути, в установлений строк.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, тому наведені апелянтом доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження, не є об`єктивно непереборними та поважними і не дають підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення, та ним не наведено жодної поважної причини пропуску цього строку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись статями 113, 116, 117, 370-372, 376, 395, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2023 року, у кримінальному провадженні №0003874, внесеному до ЄРДР 23 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2023 року, у кримінальному провадженні №0003874, внесеному до ЄРДР 23 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, - повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_10 ОСОБА_3 ОСОБА_4