УХВАЛА

08 квітня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.12.2023 слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області задовольнила подане старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Рівненській області за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна та накладено арешт на:

- одна бензопила штиль МС230 ;

- одна бензопила штиль МС361;

- чотири пари чобіт, куртка, кофта, рукавиці;

- два мобільних телефони марки OSCALмодель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картами;

- свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , вказане майно перебувало у володінні ОСОБА_3 та були тимчасово вилучені в ході огляду за його місцем проживання АДРЕСА_1 19.12.2023, заборонивши відчужувати, користуватися та розпоряджатися даним майном.

15.03.2024 року у рамках кримінального провадження №0000633 від 29.12.2022 здійснено ОСОБА_5 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України.

У ході досудового розслідування ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, - незаконній порубці дерев визнав повністю, щиро розкаявся, співпрацює з органом досудового розслідування.

На даний час сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості, яка найближчим часом буде підписана сторонами.

Вилучені речі, які перебували у володінні ОСОБА_3 органом досудового розслідування ретельно оглянуті. Всю інформацію яка могла б представляти інтерес для слідства було зафіксовано.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що бензопила штиль МС361, чотири пари чобіт, куртка, кофта, рукавиці, телефони марки OSCAL модель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картами не мають відношення до вказаного кримінального провадження, а незаконна порубка дерев здійснювала бензопилою ОСОБА_3 марки штиль МС230 та вподальшому транспортувалася його автомобілем УАЗ452 д.н.з. НОМЕР_2 .

З огляду на зазначене на даний час відпала потреба у подальшому застосуванніарешту, як заходу забезпечення кримінального провадження щодо вказаного майна.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних документів, які б вказували на подальшу потребу застосування арешту бензопила штиль МС361, чотири пари чобіт, куртка, кофта, рукавиці, телефони марки OSCAL модель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картам, оскільки у кримінальному провадженні встановлені всі істотні для відповідного кримінального провадження обставини, підозрюваний беззастережно визнаєсвою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

На даний час всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні проведено, а тому відсутні підстави стверджувати, що на сьогоднішній день існують обставини, які підтверджують, що подальше незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, оскільки у кримінальному провадженні №0000633 від 29.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, встановлені всі істотні для відповідного кримінального провадження обставини, ОСОБА_3 , як підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, потреба у збереженні накладеного арешту на вказане вище майно відпала. Подальший арешт майна за відсутності передбачених для цього підстав порушує моє право на вільне використання своєї власності, а тому наявні всі підстави для скасування арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи були повідомлений належним чином.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 22.12.2023 слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області задовольнила подане старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Рівненській області за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна та накладено арешт на:

- одна бензопила штиль МС230 ;

- одна бензопила штиль МС361;

- чотири пари чобіт, куртка, кофта, рукавиці;

- два мобільних телефони марки OSCALмодель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картами;

- свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , вказане майно перебувало у володінні ОСОБА_3 та були тимчасово вилучені в ході огляду за його місцем проживання АДРЕСА_1 19.12.2023, заборонивши відчужувати, користуватися та розпоряджатися даним майном.

15.03.2024 року у рамках кримінального провадження №0000633 від 29.12.2022 здійснено повідомлення ОСОБА_3 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що у ході досудового розслідування ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, - незаконній порубці дерев визнав повністю, щиро розкаявся, співпрацює з органом досудового розслідування.

На даний час сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості, яка найближчим часом буде підписана сторонами.

Вилучені речі, які перебували у володінні ОСОБА_3 органом досудового розслідування ретельно оглянуті. Всю інформацію яка могла б представляти інтерес для слідства було зафіксовано.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що бензопила штиль МС361, чотири пари чобіт, куртка, кофта, рукавиці, телефони марки OSCAL модель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картами не мають відношення до вказаного кримінального провадження, а незаконна порубка дерев здійснювала бензопилою ОСОБА_3 марки штиль МС230 та вподальшому транспортувалася його автомобілем УАЗ452 д.н.з. НОМЕР_2 .

З огляду на зазначене на даний час відпала потреба у подальшому застосуванніарешту, як заходу забезпечення кримінального провадження щодо вказаного майна.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних документів, які б вказували на подальшу потребу застосування арешту бензопила штиль МС361, чотири пари чобіт, куртка, кофта, рукавиці, телефони марки OSCAL модель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картам, оскільки у кримінальному провадженні встановлені всі істотні для відповідного кримінального провадження обставини, підозрюваний беззастережно визнаєсвою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

На даний час всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні проведено, а тому відсутні підстави стверджувати, що на сьогоднішній день існують обставини, які підтверджують, що подальше незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, оскільки у кримінальному провадженні №0000633 від 29.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, встановлені всі істотні для відповідного кримінального провадження обставини, ОСОБА_3 , як підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, потреба у збереженні накладеного арешту на вказане вище майно відпала. Подальший арешт майна за відсутності передбачених для цього підстав порушує моє право на вільне використання своєї власності, а тому наявні всі підстави для скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, згідно якій критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах Рисовський проти України від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04) , Кривенький проти України від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку з чим, суд вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт майна в рамках кримінального провадження №0000633 від 29.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, з бензопили штиль МС361, чотирьох пар чобіт, куртки, кофти, рукавиць, телефонів марки OSCAL модель С70 та Нокія модель «ТА1203» з сім-картам, законним власником та володільцем яких є ОСОБА_3 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1