Справа № 755/2408/24
№ 1-кс/755/622/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Шуміліно, Вітебської обл., Республіки Білорусь, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 24.02.2020 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено 26.04.2023 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців (зі слів), у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 08.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000462 від 08.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому, на підставі відповідних Указів Президента України неодноразово продовжувався та станом на 08.02.2024 року являється діючим.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 08.02.2024 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебували в приміщенні магазину «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 19, де побачили потерпілого ОСОБА_9 , який здійснював розрахунок на касовій зоні, після чого, у них виник спільний злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось при ОСОБА_9 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на напад з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , будучи достовірно впевненими, що у ОСОБА_9 є в наявності мобільний телефон та грошові кошти, почали переслідувати останнього до найбільш сприятливого місця для вчинення розбійного нападу, а саме, до житлового будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

У подальшому, 08.02.2024 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, перебуваючи між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 та впевнившись, що за їхніми діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підійшли ззаду до потерпілого ОСОБА_9 та, використовуючи принцип раптовості, ОСОБА_7 повалив потерпілого на землю, після чого, застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя потерпілого, наніс цілеспрямовані потужні удари рукою в область голови потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого, останній втратив свідомість, подолавши в такий спосіб волю до опору з боку потерпілого.

У подальшому, під час того, як ОСОБА_8 спостерігав за місцевістю з метою уникнення викриття їх дій сторонніми особами та з метою попередження співучасників про можливих очевидців подій, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , який лежав на землі без свідомості, з метою вилучення чужого майна, з лівої кишені штанів, у якій був одягнений потерпілий, який вже не чинив опору їхнім діям, заволодів мобільним телефоном марки Xiomi Mi 9T, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 8250 гривень, із захисним склом вартістю 300 гривень, в якому знаходились дві сім-карти мобільних операторів ПРАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 вартістю 100 гривень та «Лайфселл» НОМЕР_4 вартістю 100 гривень, та з правої кишені штанів - шкіряним гаманцем чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 4600 гривень, дві банківські картки Укрсиббанку та Приватбанку, а також, із вушних раковин потерпілого - пару навушників One Plus Bullets 2 Pro, вартістю 4500 гривень, а ОСОБА_5 , у свою чергу, відібрав у потерпілого пакет білого кольору з логотипом «Фора», в якому знаходились продукти харчування, алкогольні напої та два блоки цигарок торгової марки «Camel» жовтого кольору, вартістю 1000 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а майном потерпілого розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто, нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

09 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення; протоколом допиту потерпілого; протоколом огляду місця події; протоколами допитів свідків; протоколом затримання та обшуку особи підозрюваної у вчинені злочину; іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 є обізнаним про кримінальну відповідальність за інкримінований йому особливо тяжкий злочин та може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків шляхом залякування, вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому, він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, та відповідно до ст. 12 КК України - є особливо тяжким злочином.

Разом з тим, у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також, запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, визначені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на даний час, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати що, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину та відповідальність за нього, з метою уникнення можливого покарання, ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_5 одразу після події зник з місця злочину та переховувався, а також, останній не має постійного місця проживання на території міста Києва, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного та офіційного місця роботи, що також може вказувати на те, що він може почати переховуватись від органу досудового розслідування та суду, розуміючи, що його пошуки призведуть до суттєвого затягнення досудового розслідування.

Крім того, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_9 , а тому, підозрюваний може на нього впливати з метою зміни ним показань, погрожуючи застосуванням чи застосовуючи насильство відносно нього, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що не можливо запобігти ризику, визначеному п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як, ОСОБА_5 не працює, власністю на території міста Києва не володіє, постійного місця проживання не має, на даний час не має джерела доходу та інших законних засобів для існування, раніше судимий, а тому, може вчиняти інші кримінальні правопорушення для здобуття засобів для існування.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Неможливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на даний час не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, визначати розмір застави недоцільно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, на даний час, зібрано вже ряд доказів, які підтверджують причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення. Також, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків, може переховуватись від органу досудового розслідування, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема, раніше судимий та звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі, а тому, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначаючи, що підозра є необґрунтованою, оскільки відсутні відомості щодо застосування зброї, зокрема, відсутній висновок експерта щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого, тобто, є передчасною кваліфікація діяння за ч. 4 ст. 187 КК України. Крім того, органом досудового розслідування підозра обґрунтовується показаннями потерпілого, однак, від моменту вчинення кримінального правопорушення до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань пройшло майже шість годин, і є незрозумілим, чому потерпілий одразу не звернувся до поліції, що вказує на те, що тілесні ушкодження йому могли бути заподіяні іншим чином, тобто, не відносяться до вищевказаної події. Зокрема, жодних речей, які належали потерпілому, у його підзахисного вилучено не було. Таким чином, єдиним доказом, який вказує на причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення є протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Щодо ризику впливу на потерпілого та свідків, а також, ризику переховування від органу досудового розслідування, то таким ризикам можливо запобігти, застосувавши до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації. Також, відсутні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування. Крім того, у разі застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прохав визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що до вчинення кримінального правопорушення він ніякого відношення не має, будь-яких речей потерпілого у нього не вилучали. Щодо запису з камер відеоспостереження, де його було зафіксовано, зазначив, що оскільки це був магазин, то він просто проходив повз та зазначив, що у разі застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він буде з`являтися за кожним викликом до слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Судом було встановлено, що 08.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

09 лютого 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, наявними доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000462 від 08.02.2024 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.02.2024 року; протоколом огляду місця події від 08.02.2024 року; протоколом допиту потерпілого від 08.02.2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.02.2024 року; протоколом обшуку від 09.02.2024 року; постановою про визнання та приєднання речових доказів від 09.02.2024 року; протоколами огляду предмету (диску з відеозаписами) від 09.02.2024 року; постановою про визнання речовим доказом від 09.02.2024 року; повідомлення про підозру від 09.02.2024 року.

Крім того, у судовому засіданні стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі й тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, також враховує, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна та є особливо тяжким, у розумінні ст. 12 КК України.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 191, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 08 квітня 2024 року включно.

Суд, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: