Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/1010/23
Провадження № 1-кс/506/2/24
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про відвід

12.03.2024селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.332 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.332 ч.3 КК України подана заява про відвід головуючого по справі - судді ОСОБА_6 .

В обгрунтування своєї позиції заявник посилався на те, що під час розгляду справи головуючим по справі - суддею ОСОБА_5 неодноразово допускаються істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В призначеному на 01.12.2023 року на 14.20 год судовому засіданні по даній справі суддею ОСОБА_5 було свідомо порушено право обвинуваченого ОСОБА_3 на захист, оскільки на початку вказаного судового засідання в канцелярії суду перебували всі передбачені ст.50 КПК України документи, які засвідчували повноваження адвоката ОСОБА_4 на здійснення захисту ОСОБА_3 , однак попри заяви ОСОБА_3 на початку судового засідання про його бажання щодо участі в судовому засіданні в якості його захисника адвоката ОСОБА_4 , суддею ОСОБА_7 не було забезпечено це право обвинуваченого та було проведено судове засідання без участі захисника ОСОБА_4 , чим було порушено право ОСОБА_3 на захист.

Крім того, 21.02.2024 року в судовому засіданні суддя ОСОБА_5 прийняла клопотання прокурора щодо дослідження в судовому засіданні відеозапису допиту свідка слідства, попри те, що даний свідок був допитаний саме в судовому засіданні, надав покази і наголосив на тому, що саме надані в судовому засіданні покази є правильними і цей свідок на цьому наполягав. При цьому, свідок допитувався в режимі відеоконференції і знаходився під час допиту в м. Харків, тобто будь-який вплив на цього свідка був неможливим та покази цього свідка виключали склад кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 . Однак, на думку заявника, очевидно, що стороні обвинувачення не сподобалися покази вказаного свідка і було заявлене клопотання про дослідження в судовому засіданні відеозапису допиту зазначеного свідка на досудовому слідстві, а суддя ОСОБА_5 , незважаючи на заперечення сторони захисту, задовольнила це клопотання, тоді як згідно з ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього кодексу. При цьому, положення ч.11 ст.615 КПК України є виключенням і оголошений воєнний стан жодним чином не впливає на процесуальну можливість розгляду справи Красноокнянським районним судом Одеської області Одеської області, оскільки зазначений свідок безпосередньо та вільно надавав покази в судовому засіданні, а тому перевірка цих доказів шляхом дослідження відеозапису з матеріалів досудового розслідування, на думку адвоката ОСОБА_4 , свідчить про упередженість судді ОСОБА_5 на користь сторони обвинувачення. Тому, з огляду на вищевикладене, сторона захисту не довіряє судді ОСОБА_5 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 на задоволенні зазначеної заяви наполягав з підстав, зазначених у заяві.

Обвинувачений ОСОБА_3 позицію свого захисника підтримав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_5 у його відсутність, в якій просив у задоволенні зазначеної заяви відмовити, посилаючись на правомірність дій судді ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання про перегляд відеозапису допиту свідка на досудовому слідстві з огляду на положення ч.1 ст.615 КПК України.

Заслухавши адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що у кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 відвід судді ОСОБА_5 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу ґрунтуються винятково на його незгоді із прийнятим суддею ОСОБА_5 процесуальним рішенням щодо задоволення клопотання прокурора про огляд в судовому засіданні відеозапису допиту свідка, який проводився на досудовому слідстві.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

На переконання суду, заявлений захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 відвід судді Красноокнянського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , головуючої при розгляді кримінального провадження у справі №506/1010/23 зводиться до незгоди з процесуальним рішенням судді, ухваленим під час судового розгляду у кримінальному провадженні та є безпідставним.

Слід зауважити, що відповідно до ст.ст.84,95 КПК України, процесуальними джерелами доказів є , в тому числі , і показання показання свідка , а відповідно до ст.ст.94,370 КПК України, лише у нарадчій кімнаті суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Що стосується посилань адвоката ОСОБА_4 на розгляд суддею ОСОБА_5 клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу без його участі, то, як в судовому засіданні повідомив сам адвокат ОСОБА_4 , Одеським апеляційним судом під час розгляду його апеляційної скарги на ухвалу про застосування запобіжного заходу, вказаний факт не було визнано порушенням права обвинуваченого на захист.

З урахуванням зазначеного, у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст.76, 80-82 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №506/1010/23 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.332 ч.3 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду оголошено 14.03.2024 року о 16.45 год.

Суддя ОСОБА_1