Провадження № 1-кп/185/479/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2024 року м. Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого неповнолітню дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27 січня 2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років з іспитовим строком три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
16.10.2023 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_6 за запрошенням ОСОБА_9 , з якою в 2023 році співмешкав декілька місяців, перебував за місцем проживання останньої в кв. АДРЕСА_2 .
В зазначений час та у вказаному місці знаходився й потерпілий ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_9 також підтримувала стосунки останні декілька років.
Перебуваючи у квартирі ОСОБА_9 вказані особи розпивали алкогольні напої.
Під час вживання алкогольних напоїв, а згодом, після того, як ОСОБА_10 , лежачи на дивані, що розташований у зальній кімнаті вказаної квартири, справив природні потреби, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виникла сварка, яка стала наслідком виникнення між ними неприязних відносин та умислу з боку ОСОБА_6 на умисне спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у зальній кімнаті кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , сидячи на ліжку, наніс ОСОБА_10 , який лежав на спині на тому ж ліжку не менше п`яти ударів кулаками в область обличчя, не менше двох ударів в область правого плеча, не менше двох ударів в праву половину грудної клітини, не менше удару в область лівої половини грубної клітини, не менше трьох ударів в область лівого плеча, не менше двох ударів в область задньої поверхні правого ліктьового суглобу, не менше одного удару в область правої половини живота, не менше чотирьох ударів в область правого стегна ОСОБА_10 .
Завдавши зазначених ударів ОСОБА_6 виштовхав ОСОБА_10 з вказаної квартири та продовжив вживати алкогольні напої.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді субархноїдальних крововиливів, які супроводжувались набряком головного мозку, перелому великого рогу щитоподібного хряща справа, множинні двосторонні перелами ребер, які супроводжувались гемотораксом зліва 400 мл, справа 150 мл, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
В подальшому, від отриманих тілесних ушкоджень, в період з 23.00год. 16.10.2023 року до 05.00год. 17.10.2023 року ОСОБА_10 помер в під`їзді зазначеного будинку.
Смерть ОСОБА_10 настала від сумісної тупої травми голови, шиї та грудної клітини, яка супроводжувалася переломом кісток носу; набряком головного мозку, субарохноїдальними крововиливами; переломом верхнього правого рога щитоподібного хряща на рівні його основи; множинними двосторонніми переламами ребер, гемотораксом зліва 400мл, справа 150 мл та ускладнилась травматичним шоком, який і призвів до безпосередньої причини смерті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, та дав показання про те, що 16.10.2023 року, приблизно о 19.00 год., за запрошенням ОСОБА_9 , з якою в 2023 році співмешкав декілька місяців, він перебував за місцем проживання останньої в кв. АДРЕСА_2 .
В зазначений час та у вказаному місці знаходився й потерпілий ОСОБА_10 .
Перебуваючи у квартирі ОСОБА_9 вони разом розпивали алкогольні напої, після чого ОСОБА_11 пішов спати то зальної кімнати, а вони з ОСОБА_12 продовжували вживати алкоголь.
Згодом він налив випити ОСОБА_13 та приніс чарку до зальної кімнати. ОСОБА_13 відхилив його пропозицію випити. В зв`язку з цим у них виник словесний конфлікт. Бажаючи його уникнути він намагався піти, але ОСОБА_13 схопив його за плече, розвернув та намагався завдати удару в обличчя. У відповідь він двічі вдарив ОСОБА_13 кулаком правої та лівої руки, почергово, по голові, та три рази по тулубу. Шубніков осів, а він в цей час коліном ноги вдарив його у лоба. У ОСОБА_13 пішла кров. Через 20-30 хв. він помітив, що ОСОБА_13 прямо на дивані справив свої природні потреби, в зв`язку з чим він вивів його до під їзду та залишив на сходах. Вночі він побачив, що ОСОБА_13 лежить на сходах та хрипить. Зранку він знову вийшов на сходи, та побачив, що ОСОБА_11 помер.
Зауважив, що всі постільні речі, що були скривавлені ОСОБА_14 , він зібрав та виніс на смиттєзвалище в пакеті АТБ, аби приховати сліди злочину. Того ж дня він був затриманий працівниками поліції.
Додав, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди він визнає у повному обсязі, а моральні - частково.
Заперечує кількість нанесених ОСОБА_15 ударів, які зазначені в обвинувальному акті, та, разом з тим підтверджує, що в квартирі ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_11 був без видимих тілесних ушкоджень.
Позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо своєї непричетності до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, вчинення зі свого боку дій, направлених на захист від можливого протиправного посягання з боку потерпілого, отримання ОСОБА_13 виявлених тілесних ушкоджень внаслідок падінь, тощо, повністю спростовують наступні докази, що були досліджені судом під час судового розгляду кримінального провадження.
Так, очевидець злочину, що був вчинений ОСОБА_6 - свідок ОСОБА_9 показала суду, що в минулому, близько 3-4 місяців вона співмешкала з обвинуваченим. З потерпілим вона також була добре знайома та підтримувала з ним близькі стосунки на протізя 3-4 років.
16.10.2023 року, близько 19.00год., разом з обвинуваченим та потерпілим вона, за місцем свого проживання, вживали алкогольні напої. Будучи нетверезим потерпілий ОСОБА_11 пішов спати. Він ліг на дивані у зальній кімнаті. Згодом вони з ясували , що під час відпочинку ОСОБА_13 , лежачи на дивані, справив свої природні потреби. Це розлютило обвинуваченого. Почалася сварка. ОСОБА_6 почав бити ОСОБА_13 по голові, а після побиття вивів його з квартири. Целовальник був відсутній вдома 5-10 хвилин. Вона зрозуміла, що й в під їзді обвинувачений продовжив побиття ОСОБА_13 . Целовальник залишився з нею на ніч. Зранку ОСОБА_16 повідомив її, що ОСОБА_13 помер, виніс з дому скривавлені речі та пригрозив їй, що позбавить її життя, якщо вона повідомить про цей злочин в поліцію.
Додала, що ОСОБА_11 не завдавав ОСОБА_6 будь-яких ударів у відповідь.
Про все, що відбулося у неї в квартирі того дня вона, під час поховання ОСОБА_17 , детально розповіла родині потерпілого.
Потерпілі ОСОБА_4 - мати померлого, та ОСОБА_5 дружина останнього, підтвердили обставини побиття ОСОБА_6 ОСОБА_17 та загибель останнього, на які в судовому засіданні посилалася свідок ОСОБА_9 . Вимагають для обвинуваченого найсуворішого покарання.
Додали, що саме про подібний розвиток подій та обставини вчинення обвинуваченим злочину їм під час поховання ОСОБА_17 детально розповіла зазначений свідок.
При цьому ОСОБА_4 на підтвердження обгрунтування заявленного позову додала чек ритуального агенства із зазначенням витрат, пов язаних з похованням її сина. Обгрунтовуючи моральну шкоду заявила, що ОСОБА_11 був її єдиним сином, вона тяжко преживала його загибель, не їла більшедвох тижнів, зі смертю її сина порушився весь її життєвий уклад та сподівання на майбутнє.
Крім наведених показань потерпілих та свідка, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується ще й такими доказами:
- рапортом посадової особи органу внутрішніх справ про надходження повідомлення від ОСОБА_9 щодо вчинений за її місцем проживання злочину ОСОБА_6 внаслідок якого настала смерть ОСОБА_17
- протоколом огляду місця події від 17.10.2023 року, яким встановлено місце вчинення злочину, наявність в місці злочину трупу ОСОБА_17 та слідів крові, що були розташовані напроти квартири ОСОБА_9 - АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду трупу ОСОБА_17 від 17.10.2023 року, яким у присутності понятих та за участю судово-медичного експерта були встановлені ознаки насильницької смерті на трупі ОСОБА_17 , його розташування в місці злочину, наявність на тілі останнього численних тілесних ушкоджень, тощо;
- протоколом обшуку місця вчинення злочину від 17.10.2023 року, де в квартирі за місцем проживання ОСОБА_9 , у присутності понятих та за участю експерта-криміналіста були виявлені та вилучені численні сліди крові, та сліди пальців рук;
- протоколом огляду місця події від 17.10.2023 року, під час якого у присутності понятих та за участю спеціаліста в сміттєвих баках, що розташовані біля місця вчинення злочину були виявлені та вилучені елементи постільної білизни з квартири ОСОБА_9 зі слідами крові;
- висновками судово-медичної експертизи № 672 від 17.11.2023 року, та додаткової СМЄ № 672-1 відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді субархноїдальних крововиливів, які супроводжувались набряком головного мозку, перелому великого рогу щитоподібного хряща справа, множинні двосторонні перелами ребер, які супроводжувались гемотораксом зліва 400 мл, справа 150 мл, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
Смерть ОСОБА_10 настала від сумісної тупої травми голови, шиї та грудної клітини, яка супроводжувалася переломом кісток носу; набряком головного мозку, субарохноїдальними крововиливами; переломом верхнього правого рога щитоподібного хряща на рівні його основи; множинними двосторонніми переламами ребер, гемотораксом зліва 400мл, справа 150 мл та ускладнилась травматичним шоком, який і призвів до безпосередньої причини смерті.
Виявлені тілесні ушкодження утворилися прижиттєво від багатократної дії тупих твердих предметів, які діяли по ударному механізму, загалом від нанесення 18 ударів в грудну клітину, живіт, тощо.
Враховуючи кількість тілесних ушкоджень та їх розташування в різних анатомічних областях вони не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту.
Не виключена можливість, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_13 міг пересуватися та вчиняти ціле направлені дії.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2023 року під час проведення якого очевидець події свідок ОСОБА_9 , за участю понятих, розповіла про обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, та показала, де, як та яким чином останній наніс потерпілому ОСОБА_13 , що лежав на диван, умисно,і близько 5 ударів кулаками по обличчю та голові, після того по ребрам, а згодом вивів останнього до під їзду, після чого в пакет АТБ поклав скривавлену постільну білизну та виніс її з квартири, пригрозивши їй не повідомляти нікому про вчинений злочин…;
- висновком судово-медичної експертизи № 672-2 додатковий від 17.11.2023 року відповідно до якого, враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_18 , не виключена можливість їх утворення за обставин та умов, на які вказує свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту за її участю від 17.10.2023 року;
- висновком судово-медичної експертизи № 447 від 19.10.2023 року яким встановлена наявність у обвинуваченого Целовальника середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді закритого перелому голівки V п ясної кістки лівої кісті, та легкі тілесні ушкодження у вигляді саден лівої кисті, обох гомілок тощо, які могли утворитися 17.10.2023 року від дії не менше 4 х травмуючих дій тупого твердого предмету, або об такий .
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2058/2734-бд від 03.11.2023 року, яким підтверджується той факт, що сліди крові, виявлені на особистих речах обвинуваченого під час його затримання ( джинси та кофта) можуть походити від крові потерпілого ОСОБА_17 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2058/2735-бд від 07.11.2023 року, яким підтверджується той факт, що сліди крові, виявлені на предметах постільної білизни з квартири ОСОБА_9 , вилучених під час огляду смітника поруч з місцем вчинення кримінального правопорушення можуть походити від крові потерпілого ОСОБА_17 ;
- висновком судово-імунологічної експертизи № 2058/2736-бд від 17.11.2023 року, яким підтверджується той факт, що сліди крові, виявлені та вилучені під час обшуку з подушки, скатертини, підлоги, табуретки, тощо, можуть походити від крові потерпілого ОСОБА_17 ;
Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_6 , а також з показаннями потерпілих, свідка, та з іншими доказами зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що показання потерпілої сторони, а також показання безпосереднього свідка учиненого Целовальником злочину ОСОБА_9 , та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних.
Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.
Натомість, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що виявлені експертом смертельні тяжкі тілесні ушкодження він потерпілому, буцім то, не спричиняв, оскільки потерпілий ОСОБА_13 сам їх отримав під час падіння, а, навіть, якщо й спричиняв, то робив це у стані необхідної оборони, захищаючись від можливих посягань з боку потерпілого, тощо, судом відкидаються та не беруться до уваги, оскільки, крім показань обвинуваченого, вони будь-якими іншими доказами не підтверджені, та є , на переконання суду, способом захисту останнього від пред`явленого обвинувачення за для можливості уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину, та цілковито спростованими наведеними у вироку доказами його винності.
Крім того, зазначена позиція обвинуваченого повно та всеціло спростовується очевидцем злочину свідком ОСОБА_12 , яка зазначала про те, що потерпілий обвинуваченому під час їхнього конфлікту не наносив жодних тілесних ушкоджень, а обвинувачений навпаки, завдав потерпілому множинних ударів в різні частини голови, обличчя та тіла.
Відтак, суд приходить до висновку, що злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України було вчинено обвинуваченим ОСОБА_6 умисно, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 , що стався внаслідок того, що потерпілий, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, справив природні потреби, лежачи на дивані в квартирі ОСОБА_9 , яка є колишньою співмешканкою обвинуваченого.
Приймаючи зазначене рішення суд також враховує, що висновками судово-медичних експертиз виключена ймовірність отримання потерпілим смертельних тілесних ушкоджень при падінні ним з висоти власного зросту та встановлена численна не менше 18, кількість завдання останньому ударів в місця локалізації тілесних ушкоджень
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України знайшла своє повне підтвердження під час безпосереднього судового розгляду кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження,тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид і розмір покарання суд керується ст. 65 КК України і враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше був судимий, вчинив новий злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, в період не відбутого покарання за попереднім вироком суду, має виключно негативну характеристику, не працює, є осудною особою, та відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 677 від 14.12.1980 р. застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Пом`якшувальні обставини у справі відсутні, оскільки факт утримання обвинуваченим наявного у нього неповнолітнього сина нічим не підтверджена.
З обтяжуючих обставин у справі суд враховує вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Характер, обставини та наслідки учиненого обвинуваченим злочину проти життя та здоров`я особи, які є непоправними, оскільки потягли за собою настання смерті потерпілого, наявність у справі обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до злочину та поведінка обвинуваченого після його вчинення, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має бути засудженим за ч. 2 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією зазначеної статті.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі, шляхом приєднання до покарання, що призначається за ч.2 ст.121 КК України, частини покарання, у вигляді шести місяців позбавлення волі, що було не відбуто ОСОБА_6 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року.
У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, спричинена неправомірними діями особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її спричинила.
Що ж стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 150000грн., то у відповідності до ч.1 ст.1167 та ст.23 ЦК України, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, наслідком якого стала смерть сина потерпілої ОСОБА_4 , переживань останньої з приводу непоправності наслідків учиненого обвинуваченим, а також зважаючи на вимоги закону щодо справедливості та реальності виконання судового рішення у цій частині, зазначені позовні вимоги також підлягають повному задоволенню.
Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України, а судові витрати в розмірі 1912 грн. за проведення судової трасологічної експертизи у справі мають бути покладені на обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України.
ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком дев`ять років шість місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до вказаного покарання у виді позбавлення волі строком дев`ять років шість місяців частини покарання у виді позбавлення волі строком шість місяців, що було не відбуте ОСОБА_6 за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 ОСОБА_19 у виді позбавленні волі на строк десять років.
До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання для ОСОБА_6 обчислювати з 17 жовтня 2023 року.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.
- пакет АТБ, наволочка, подушка, кофта із синтетичної тканини, джинси синього кольору / всі речі зі слідами РБК/, три змиви на марлевий тампон зі слідами РБК, скатертина та фрагмент подушки зі слідами РБК, котрі зберігаються в камері схову Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити;
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 1912,00грн.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

СУДДЯ ОСОБА_20 .