Справа № 991/1922/24
Провадження 1-кс/991/1947/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 11.03.2024 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за їх заявою від 09.03.2024.

Вказана скарга на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 11.03.2024 року була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказують, що 09.03.2024 у встановленому законом порядку вони звернулися до прокурора САП із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом заколоту Пучком, Болотіним, Полугаром, Галиш, Олійником, Заворотною, Баєвим, Дзюбаком, Шевчик, Федоровою, Барчуком, Кулеші, Топчій, Пресняковою, Сарновським, Галіян, Тихою щодо вчинення злочинів, передбачених ст. 26-30, ч.4 ст. 189, ч2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 368, ч.4 ст. 369, ч.3 ст. 382 КК України.

Водночас, скаржники зазначають, що прокурор САП не надав будь-якої відповіді на заяву та не вніс до ЄРДР відповідні відомості про злочин, що свідчить про невиконання вимог ст. 214 КПК України.

Враховуючи вказане, скаржники просять задовольнити їх скаргу та зобов`язати прокурра САП негайно внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою від 09.03.2024, визначити його орган досудового розслідування та вручити їм витяг з ЄРДР, пам`ятки про права і обов`язки потерпілого.

2.Позиція учасників судового засідання

У судове засідання заявники не з`явилися, причин неприбуття не повідомляли, а тому слідчим суддею неодноразово призначалися судові засідання на 14.03.2024, 19.03.2024, 25.03.2024 з метою явки скаржників.

При цьому, заявником ОСОБА_3 було подане клопотання розгляд скарги у режимі відеоконференції, однак вказане клопотання не містило достатніх та конкретних відомостей про місця його перебування у разі проведення засідання у такому режимі.

Представник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Будучи належним чином повідомлений про дати та час судових засідань, також не з`явився у судове засідання, будь-яких відомостей про причини неприбуття не повідомив.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності вказаних осіб, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

3.Мотиви та оцінка суду

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

3.1. Щодо предметної підсудності

Порядок звернення із такими скаргами та їх розгляду слідчим суддею врегульовано ст. 304-307 КПК України.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС), - слідчим суддею ВАКС.

Питання предметної підсудності ВАКС врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України, яка передбачає перелік кримінальних правопорушень та умови, за яких вони віднесені до предметної підсудності ВАКС. До вказаного переліку не належать, зокрема, кримінальні правопорушення, передбачені статтями 189, 382 КК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя не розглядатиме доводи скарги, які стосуються невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 382 КК України, що не відносяться до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а тому обмежується розглядом вказаної скарги лише у частині невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 368, ч.4 ст. 369 КК України, які, за доводами заявників, вчинені службовими особами Меджибізької селищної ради Хмельницького району, Хмельницької обласної прокуратури, Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, Тернопільського апеляційного суду.

3.2. Щодо відсутності бездіяльності

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

З долученої до скарги заяви вбачається, що скаржники порушують у ній питання про необхідність внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за фактом «незаконних дій Болотіна, Полугора та Пучка, який в статусі капітана і майора КДБ РБ у Мінську» вчиняли дії щодо залякування заявників, а також фактом «вимагання Полугором коштів у сумі 20 000 доларів США», а також «зловживання службовими особами судів, які здійснили паплюження розгляду 4-х кримінальних проваджень, які протиправно заблокували досудове розслідування особливо тяжкого злочину і виконання Рішення Галиш у цивільній справі».

Із роздруківок з електронного суду зміст заяви стосується вимагання із сім`ї заявників 20 000 доларів США за виконання рішення райсуду, постановленого 18.12.2019 у справі №678/814/19, яке не виконано до цих пір за абсолютної згоди спадкоємців- заявників, що штучно створило тяганину у трьох цивільних та чотирьох кримінальних провадженнях.

Вказані обставини, за твердженнями заявників, свідчать про наявність в діях зазначених вище осіб злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 368, ч.4 ст. 369 КК України.

Водночас, проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення зазначеними особами кримінальних корупційних правопорушень, а заявниками не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі обставини вчинення посадовими особами селищної ради, прокурорами та суддями різних судів дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочинів, відповідальність за які передбачена ч ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 368, ч.4 ст. 369 КК України.

Заявники не зазначають про конкретні дії чи рішення, які вказують на зловживання з боку суддів чи прокурорів та свідчать про використання наданих йому повноважень всупереч інтересам служби, так само не обґрунтовує, у чому полягав їх корисливий інтерес. Аналогічно слідчий суддя позбавлений можливості встановити зі змісту поданої заяви щодо вимагання неправомірної вигоди ким та за які саме дії. Також заявники не обгрунтовують у чому виразилася матеріальна шкода, завдана заявникам і яка б досягала розміру, встановленому для ст. 364 КК.

Натомість, у заяві висловлені загальні припущення про ймовірні вчинення протиправних дій, які заявники грунтують виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних рішень і дій перелічених у заяві осіб.

Слідчий суддя відзначає, що зміст та виклад інформації у вказаній заяві від 09.03.2024 не містить такий рівень інформації, які би дійсно свідчив про наявність будь-яких ознак кримінального правопорушення, натомість у ній викладено про невиконання судового рішення, ймовірно прийнятого на користь заявників, а також незгодою з початком та існуванням цивільних та кримінальних проваджень, суть яких у заяві не розкрито.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявників та незгоди з процесуальними рішеннями посадових осіб недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно суддів за фактами прийнятих ним процесуальних рішень і дій в ході здійснення правосуддя та прокурорів, за фактами здійснення ними кримінальних проваджень.

У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заяві.

Керуючись ст. 214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - залишити без задоволення.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1