Справа № 192/359/24
Провадження № 1-в/192/35/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Солонян ський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Авдіївка Донецької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Селидівського міського суду Донецької області від 15 березня 2023 року за ч. 2 ст. 345 КК України, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» - ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 .

Початок строку: 15.03.2023 року

Кінець строку: 05.07.2025 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. У судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити у зв`язку з тим що вважав, що він виправився.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважав, що засуджений не став на шлях виправлення.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував оскільки вважав, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 02 листопада 2021 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 21 квітня 2022 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання. Працевлаштований старшим днювальним відділення.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується задовільно. Мав одне стягнення, яке погашене за плином часу. Також має одне заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

09 лютого 2024 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_3 у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 не має жодного заохочення, проте мав два стягнення. Одне з них застосовано під час перебування засудженого в УВП № 6, а інше в СВК № 21 . На даний час вказані стягнення є погашеними. Також під час розгляду клопотання було з`ясовано, що 11 квітня 2024 року до ОСОБА_3 було застосовано заохочення у вигляді подяки.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується задовільно.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання.

Враховуючи той факт, що до ОСОБА_3 було застосовано лише одне заохочення, а також застосування до нього за весь період відбування покарання двох стягнень, які хоча і є погашеними, проте на думку суду вказане характеризує засудженого як такого, що не довів своєю поведінкою своє виправлення.

Згідно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_3 набрав лише 53 бали.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1