Справа №705/1221/24
1-в/705/71/24 УХВАЛА
12 квітня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком 30 березня 2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, в якому просив суд застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання. У клопотанні зазначив, що під час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська ВК № 92» був працевлаштований згідно трудового договору на виробництві установи, має заохочення від начальника установи. За час відбування покарання отримав професію, приймає участь у диференційній програмі «Духовне відродження», має на утриманні неповнолітню дитину, є військовозобов`язаною особою. У лютому 2024 року йому було відмовлено в УДЗ. Вважає дане рішення адміністрації колонії відносно нього не правомірним, тому звернувся з клопотанням до суду.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Зазначив, що адміністрацією ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» неправомірно відмовлено йому в умовно-достроковому звільненні. Вказав, що своєю поведінкою та працею довів своє виправлення. Також зазначив, що стягнення на нього накладені несправедливо, рішення про їх застосування винесені упереджено, крім стягнення за відсутність нагрудного знаку, при цьому дане порушення він вважає несуттєвим. Щодо вилучення у нього мобільного телефону, то спочатку засуджений пояснив, що дійсно у нього був телефон, який у подальшому вилучений працівниками колонії. У подальшому вказав, що не мав мобільного телефону, а стягнення накладене безпідставно.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 у судовому засіданні у вирішенні клопотання засудженого поклався на думку суду.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 . Зазначив, що враховуючи особу засудженого, беручи до уваги зокрема те, що ОСОБА_3 раніше звільнявся умовно достроково та вчинив новий злочин у період такого звільнення, поведінку за весь період відбування покарання, існують обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_3 виправився та не буде скоювати нових злочинів після звільнення з установи виконання покарань. Крім того, про сумніви щодо виправлення засудженого свідчать і протилежні пояснення ОСОБА_3 , надані у судовому засіданні, щодо наявності у нього мобільного телефону.
Представник спостережної комісії, повідомлений про день, час та місце судового розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, враховуючи думку представника адміністрації, засудженого та прокурора, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що саме по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно-корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленні до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»: оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім того, відповідно до п. 2 вказаної Постанови умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2022 року визнано ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

Із матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2022 за вчинення кримінального правопорушення, яке він скоїв у період звільнення умовно-достроково за вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг від 24.05.2018.

Під час утримання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, до праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

08.02.202 комісією установи відмовлено ОСОБА_3 в умовно-достроковому звільненні.

Як вбачається з характеристики від 04.03.2024, у період відбування покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», а саме з 27.07.2022, ОСОБА_3 характеризується негативно. Режим відбування покарання порушував, має три стягнення, застосовані правами начальника установи (10.03.2023, 12.01.2024, 17.01.2024), які не знято у встановленому законом порядку. Був працевлаштований каменотесом тесального цеху з травня 2023 року, за що має 2 заохочення (09.01.2023, 05.04.2023), застосовані правами начальника установи, але з жовтня 2023 року не працює. У відношенні до представників адміністрації колонії стриманий, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує посередньо, належні висновки робить не завжди.

З вищевикладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_3 протягом всього строку відбування покарання в Державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» характеризувався посередньо, що підтверджується характеристиками на засудженого від 03.08.2023 та 07.12.2023, та в подальшому - негативно, що підтверджується характеристиками від 08.02.2024 та 04.03.2024.

З огляду на зазначене, посилання в судовому засіданні засудженого на те, що він виправився, з урахуванням положень ст. 81 КК України, не дають можливості дійти висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду. У зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим - протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1