Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/449/24
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 16 лютого 2024 року, якою відмовлено в задоволенні його заяви про звільнення від подальшого відбуття покарання за хворобою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 16 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбуття покарання за хворобою.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого, оскільки заключний діагноз хвороб ОСОБА_6 не входить до переліку захворювань, які дають підстави для звільнення від покарання за хворобою.

Разом з тим, ОСОБА_6 постійно належним чином обстежується, проходить лікування, як в умовах виправної установи, так і в спеціалізованих медичних закладах.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Вказує, що він хворіє на ряд тяжких хвороб, що дає підстави звільнити його від подальшого відбуття покарання.

Просить направити його на повторний медичний огляд, оскільки він потребує додаткових лабораторних досліджень та огляду лікарів.

Стверджує, що за період перебування в УВП його стан здоров`я погіршився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд зобов`язаний враховувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Зі змісту вказаної правової норм слідує, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Відповідно до роз`яснень наданих у постанові Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.09.1973 року №8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Розділом IV наказу Міністерства юстиції України та МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 передбачено медичний огляд лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС засуджених, які захворіли в УВП, з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 5 Розділу VI наказу Міністерства юстиції України та МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572, з урахуванням результатів медичного огляду засудженого комісія негайно складає висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку.

Статтею 154 КВК України передбачено, що у разі захворювання особи на іншу тяжку хворобу, до суду подається клопотання про звільнення від відбування покарання начальником органу або установи виконання покарань, одночасно з клопотанням надається висновок лікарської комісії й особова справа засудженого.

З наведеного вбачається, що саме адміністрація установи виконання покарань звертається до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання в зв`язку з тяжкою хворобою засудженого з належним висновком лікарської комісії.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22.11.2019 року.

В клопотанні засуджений вказав, що під час відбування покарання у виправній колонії стан його здоров`я значно погіршився, оскільки він має ряд хронічних захворювань.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.09.2023 року його ЦОЗ ДКВС України в Житомирській області доручено направлення засудженого ОСОБА_6 до закладу охорони здоров`я ДКВС для обстеження, лікування та отримання висновку ЛКК щодо можливості відбування ним покарання.

Відповідно до висновку № 22 від 20.11.2023 року лікарської консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання встановлено, що встановлений заключний діагноз хвороб засудженого ОСОБА_6 не входить переліку захворювань, які дають підстави для звільнення від покарання за хворобою.(а.с.40-41)

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , а тому ухвала Богунського районного суду м.Житомира від 16 лютого 2024 року є законною та обґрунтованою.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що на даний час його стан здоров`я значно погіршився і його знову направлено на медичний огляд, лікування та ЛКК щодо надання висновку щодо осіб, які підлягають звільненню від подальшого відбування покарання за хворобою не спростовують висновків суду, а можуть бути підставою для повторного звернення до суду за результатами такого обстеження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 16 лютого 2024 року, якою відмовлено в задоволенні його заяви про звільнення від подальшого відбуття покарання за хворобою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: