Справа № 308/8286/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 8 квітня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді діловод служби забезпечення та експлуатації військової техніки логістики ВОС-90Ю74А військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.05.2022 ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) призвано на військову службу за мобілізацією, на особливий період, та 10.05.2022 направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 із одночасним присвоєнням військового звання солдат.

19.12.2023 молодшого сержанта ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду діловода служби забезпечення та експлуатації військової техніки логістики ВОС-901074А.

Вимогами статей 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статті 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, молодший сержант ОСОБА_3 повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовці постійно повинні свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрими, дисциплінованими, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому: статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Натомість, молодший сержант ОСОБА_3 став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я особи, яке він вчинив за наступних обставин.

Так, 07 квітня 2024 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій матері ОСОБА_4 , підійшов до останньої та стиснувши праву руку в кулак наніс ОСОБА_4 три удари в область обличчя та три удари в область тулуба, надалі схопив обома руками в область шиї, після чого відпустив, однак стиснув своєю правою рукою ліву руку потерпілої та відкинув останню в сторону, в ході чого гр. ОСОБА_4 не втрималась на ногах та впала на землю, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді гематом, синців, саден на шкірних покривах обличчя, шиї, лівої верхньої кінцівки та тулуба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, тобто останній вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Дану заяву додано до обвинувального акту.

Крім того, з обвинувальним актом до суду подано заяву потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження і з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні.

В обвинувальному акті прокурором заявлено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість, та не оспорює встановлені під час дізнання обставини, і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням наявних клопотань сторони обвинувачення, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, аналізуючи досліджені у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, які б згідно ст. 66 КК України пом`якшували покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

За таких обставин та за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 381-382, 394 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Суддя ОСОБА_1