Номер провадження: 11-кп/813/1022/24
Справа № 504/4134/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.12.2023 у кримінальному провадженні №0000209, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2023 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кордон, Комінтернівського району, Одеської області, громадянина України, навчаючого на 3 курсі ДНЗ ОЦ ПТО, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції на стадії підготовчого судового розгляду повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, складений 25.09.2023 старшим слідчим СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та затверджений 25.09.2023 прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що фактичні обставини та саме формулювання обвинувачення містять у собі надлишковий та недопустимий натуралізм в описанні характеру можливих вчинюваних неповнолітнім обвинуваченим дій з їх надмірною деталізацією відносно малолітніх потерпілих, які між собою є близькими родичами та членами сім`ї, проживають на території Одеського району Одеської області, відвідують місцеві заклади освіти, мають стійке коло спілкування та дозвілля на цій території, що може призвести до розповсюдження будь-якої інформації щодо об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, яка могла б призвести до встановлення їхньої особи, підвищення на цьому ґрунті тривожності, схвильованості, виникнення негативних думок про подальше перебування у родині та ставлення до них знайомих і друзів у малих соціальних групах, тобто до порушення їх приватних інтересів, приватного життя, їхньої особистості та їхньої репутації, труднощів у побудові майбутніх соціальних відносин.

Окрім того, не містить зрозумілого, конкретизованого обвинувачення, що порушує право неповнолітнього ОСОБА_9 на захист від обвинувачення і на справедливий судовий розгляд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Доводи обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті зазначено всі необхідні відомості для розуміння особи, яка є обвинуваченою, про суть обвинувачення та викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікую (частини статті) КК України про кримінально відповідальність та формулювання обвинувачення. Вказує, що доводи суду не відповідають фактичним обставинам справи та не перешкодить суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Вважає, що зазначені судом першої інстанції недоліки є надуманими, носять формальний характер та такими, що не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору.

Просить суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.

Потерпілі та їх законний представник будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. При цьому клопотань про їх обов`язкову участь у судовому засіданні не заявляли.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, неповнолітнього обвинуваченого, його законного представника та захисника, які не заперечували проти розгляду апеляційних скарг за відсутності потерпілих, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілих.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, неповнолітнього обвинуваченого, його законного представника та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законим є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Зазначене свідчить про те, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перевіривши підстави з яких обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті КПК України. До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому відображено дані про проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, про прийняті процесуальні рішення, а також відомості про заходи забезпечення кримінального провадження застосовані в ході досудового розслідування.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначено місце його вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зазначена кваліфікація дій за ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України та викладено формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

Колегія суддів зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції всупереч вимог ст. 314 КПК України вийшов за межі розгляду вказаного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, зробивши висновок, що обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення, від якого має захищатись ОСОБА_9 та не відображено відомості щодо конкретних злочинних діянь конкретної особи.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження.

Відтак, судом першої інстанції не дотримано норм кримінального процесуального закону, оскільки завданням підготовчого судового засідання, на цій стадії, є лише перевірка відповідності форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст.ст. 314-317 КПК України, не торкаючись самої суті обвинувачення.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції знайшов формальні підстави (надмірний формалізм) для повернення обвинувального акту, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Отже, вирішення питання щодо доведеності викладених в обвинувальному акті фактичних відомостей, які прокурор вважає встановленими та має намір відстоювати під час судового розгляду, не входить до компетенції суду під час підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити кваліфікуючі ознаки.

Апеляційний суд вважає, що слідчим в обвинувальному акті викладені саме ті обставини, які прокурор вважає доведеними і докази на їх доведення сторона обвинувачення має надавати суду під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання, тому суд передчасно перейшов до дослідження обставин у кримінальному провадженні, не призначивши судовий розгляд.

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до того ж суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.12.2023 у кримінальному провадженні №0000209, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2023 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000209, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2023 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання,.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4