Справа № 646/1882/20
№ провадження 1-кп/646/856/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000081 від 09.01.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у кафе «Буфет», яке розташоване поблизу виходу з метро станція «Проспект Гагаріна» за адресою: АДРЕСА_2 , познайомився та відпочивав з раніше незнайомим йому ОСОБА_4 .

В ході спілкування з ОСОБА_4 , у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом належним ОСОБА_4 мобільним телефоном ТМ «Samsung», моделі «GT- С6712 STAR 2 Duos».

З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, шляхом обману, під приводом необхідності здійснити дзвінок та не збираючись повертати майно, отримав від потерпілого ОСОБА_4 вищевказаний мобільний телефон, на що ОСОБА_4 , будучи введеним в оману, нічого не підозрюючи про шахрайський намір ОСОБА_3 , передав останньому свій мобільний телефон.

Після цього, ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_4 мобільний телефон ТМ «Samsung», моделі «GT-C6712 STAR 2 Duos», та не збираючись повертати його, вийшовши за територію кафе, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 375,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), суд кваліфікує за ч.1 ст. 190 КК України.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечую проти такого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_5 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 190 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої обставини щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він в силу ст.. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України у вигляді громадських робіт, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання у вигляді громадських робіт є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Під час досудового слідства та судового розгляду запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання немає.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України, на підставі якої з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз.

У зв`язку з тим, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, з урахуванням положень ст.174 КПК України, підлягає скасуванню арешт майна, накладений на підставі ухвал слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2020 по справі №646/632/20.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/51СЕ-20 від 16.01.2020 у розмірі 471 (чотириста сімдесят одна) грн. 03 коп.

Скасувати арешт, накладений на підставі постанови слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2020 по справі №646/632/20 (провадження №1-кс/646/464/2020) та ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 про виправлення описки по справі №646/632/20 (провадження №1-кс/646/464/2020) на майно, вилучене 29.01.2020 у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон ТМ «Samsung» «DUOS», в корпусі білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , без сім карти, без задньої кришки, - після набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон ТМ «Samsung» «DUOS», в корпусі білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , без сім карти, без задньої кришки, переданий на відповідальне зберігання до камери речових доказів Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили, повернути власнику;

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7