Справа № 946/1673/24
Провадження № 1-кс/946/523/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Ізмаїльського району Одеської області, українця, громадянина України, учня 10 класу ЗЗСО №6 Ренійської міської Ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого:

30.06.2023 до Ренійського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000547 від 03.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України;

30.08.2023 до Ренійського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 50000932 від 20.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України;

23.12.2023 до Ренійського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001403 від 03.11.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що відділенням №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 05.01.2024за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст.185 ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи особою, яка притягується до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину при наступних обставинах:

В період дії на всій території України воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, дію якого продовжено Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України 8 листопада 2023 року№ 3429-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, 27.12.2023 о 15 год. 36 хв., ОСОБА_5 знаходячись на території центрального Ренійського ринку, за адресою: АДРЕСА_2 , який на той час був відчинений та загальнодоступний для прохожих громадян, на одному із торгових стелажів помітив жіночу сумку темного кольору, після чого у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке може зберігатись в вказаній сумці та власником якого є потерпіла ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не помічений, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, 27.12.2023 о 15 год. 36 хв. підійшов до торгового стелажу на якому знаходилась вказана жіноча сумка, після чого шляхом вільного доступу, дістав з неї гаманець з якого таємно викрав грошові кошти у розмірі 3 900 гривень, власником яких є ОСОБА_10 .

Таємно викравши вказане майно, а саме грошові кошти у розмірі 3 900 гривень, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованого, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім цього, Досудовим розслідуванням установлено, що 25.01.2024 у нічний час, близько 20 години, неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для них обстановку, а саме те, що їх дії ніким не помічені та за ними ніхто не спостерігає, разом прийшли до будинку АДРЕСА_1 , переконавшись, що за вказаною адресою відсутній власник, через хвіртку зайшли на подвір`я вказаного домоволодіння, де проживає потерпілий ОСОБА_11 та через відчиненні вхідні двері гаражу, проникли до вказаного приміщення після чого викотили транспортний засіб, а саме автомобіль «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 на вулицю та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд.

В наслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_11 спричинена шкода на загальну суму 43602 гривень.

Тим самим встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення.

09.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що після 8 березня 2024 року поїхав до м. Одеса до вітчима, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Затримали на Привозі, йшов на роботу вантажника. В Одесі, після затримання, працівники поліції били його кулаками по обличчю. В судовому засіданні просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Законний представник підозрюваного просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, законного представника підозрюваного, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відділенням №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 05.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України.

09.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

28.02.2024 ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (справа № 946/1675/24, провадження № 1-кс/946/524/24).

20.03.2024 ОСОБА_12 затримано відповідно до протоколу затримання особи за ухвалою суду від 28.02.2024.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявами потерпілих про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілих; протоколами оглядів місця події; протоколом перегляду відеозапису; протоколом проведення слідчого експерименту; протоколом пред`явлення особи для впізнання; висновками експерта; протоколами допиту свідків та іншими доказами в їх сукупності.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Слідчий суддя зазначає, що після повідомлення ОСОБА_5 про підозру 09.01.2024 року йому запобіжний захід не обирався.

Слідчий не надав доказів, яким чином ОСОБА_5 викликався до слідчого після 09.01.2024 року, суд не приймає до уваги повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого на 26.02.2024 року та 27.02.2024 року, в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 викликався на допит як потерпілий.

Враховуючи вищезазначені обставини, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітній вік, відсутність судимості, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороноюйому цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181-184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною йому цілодобово залишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не залишати цілодобово місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 9 (дев`ять) днів і обчислюється з 20 березня 2024 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 29 березня 2024 року.

На підставі ч. 6 ст. 206 КПК України призначити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , поставивши експерту наступні питання:

Які тілесні ушкодження отримав ОСОБА_5 під час затримання?

Якої тяжкості та характеру встановлені тілесні ушкодження?

Який механізм заподіяння тілесних ушкоджень, що отримав ОСОБА_5 ?

Виконання експертизи доручити КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (65082, м. Одеса, провулок Валіховський. 4, відділення у м. Ізмаїлі).

Доручити Ізмаїльській окружній прокуратурі провести дослідження фактів, заявлених ОСОБА_5 в судовому засіданні від 20.03.2024 року, що під час його затримання поліцейськими до нього було застосовано насильство.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено 22.03.2024 року о 14 год. 30 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1