Справа № 639/3853/24
Провадження № 1-кп/639/381/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 20.05.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000505 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 20.05.2024 приблизно о 04 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, цілеспрямовано прибув за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання малознайомої йому ОСОБА_6 , де раніше того ж дня вони разом розпивали спиртні напої.

Саме в той час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_6 ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який він узяв на столі кухні загального користування за вказаною адресою, перебуваючи в загальному коридорі поруч з входом до квартири АДРЕСА_4 , несподівано для ОСОБА_6 наніс останній один удар ножем в ділянку життєве-важливого органу людини, а саме: ділянку черевної порожнини зліва.

Після цього, ОСОБА_4 , вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , припинив свої дії.

Того ж дня, 20.05.2024, безпосередньо після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 було госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. О.І.Мещанінова» ХМР, де їй була надана кваліфікована медична допомога та проведено оперативне втручання.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 12-14/301-А/24 від 12.06.2024 та № 12-14/353-А/24 від 26.06.2024 проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення живота, з локалізацією рани в лівому підребер`ї, з ушкодженням низхідного відділу поперечно-ободової кишки та селезінки, яке ускладнилося зовнішньою та внутрішньою кровотечею, і призвело до видалення селезінки, що належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, а також втрати органу, відповідно до п. 2.1.1. «а, б», п. 2.1.2, п. 2.1.3 «к, о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що 19.05.2024 року приблизно об 23 годині він познайомився на вулиці з ОСОБА_6 , яка запросила його до себе в гості. Він разом з потерпілою та її знайомим спочатку поїхали в магазин купити спиртні напої, після чого приїхали до потерпілої додому та сумісно вживали спирті напої. Через деякий час, після вживання алкоголю, у нього стався приступ епілепсії, ОСОБА_6 підійшла до нього та почала словесно ображати його. Він одразу вийшов в загальну кухню гуртожитку, сів на стілець та почав приходити до тями. Побачивши на столі кухонний ніж, взяв його, повернувся до кімнати потерпілої та почав стукати рукояткою ножа по дверях. ОСОБА_6 відчинила йому двері, а він, в свою чергу, наніс їй один удар ножем в ліву частину живота в районі підребер`я. Після вказаних подій він, злякавшись, одразу пішов здаватися до правоохоронних органів. У вчиненому щиро розкаюється, до затримання просив вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє, просить призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 фактично вчинено суспільно-небезпечне діяння по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 , яке за об`єктивною стороною являє собою посягання на здоров`я особи, тому завдання їй цілеспрямованого одного удару ножем в ділянку черевної порожнини зліва, локалізація спричинених ушкоджень, психічне ставлення винного до вчинюваної дії та її наслідків, свідчить про направленість умислу обвинуваченого саме на спричинення потерпілій невизначеного тілесного ушкодження (в тому числі яким могло бути і тяжке тілесне ушкодження).

Так, за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 28.05.2015 року № 5-25кс15, в разі якщо особа, цілеспрямовано завдаючи удару, не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча й бажає заподіяти або свідомо припускає можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди - у таких випадках винувата особа має відповідати за фактично отриманий результат (заподіяну шкоду).

Таким чином, враховуючи висновки судово-медичних експертиз № 12-14/301-А/24 від 12.06.2024 та № 12-14/353-А/24 від 26.06.2024, покази самого обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні, локалізацію спричинених ушкоджень, психічне ставлення винного до вчинюваних ним дій та їх наслідків, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності немає, неодружений, немає будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працює, має постійне місце проживання та реєстрації.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №450 від 26.06.2024 року (к/п а.с 160- 163) ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно з статтею 12 КК України є умисним тяжким злочином проти здоров`я особи, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, також враховує його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає та просить суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції за ч. 1 ст. 121 КК України, що є співмірним покаранням протиправному діянню, необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та громадської безпеки, а також у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, що свідчить про його суспільну небезпечність як особи та існування ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень.

До обвинуваченого ОСОБА_4 вже неодноразово застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України (4 рази), однак таке звільнення не мало належного виховного впливу на обвинуваченого, оскільки після закінчення іспитового строку він знову скоював нове кримінальне правопорушення.

Наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , надання обвинуваченим визнавальних показань та відсутність претензій до нього з боку потерпілої істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання у суду немає правових підстав для застосування вимог ст.ст. 69,75 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити раніше обраний до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 17 липня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.05.2024 по 16.07.2024 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.05.2024 року, яке було вилучено 20.05.2024 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 та за адресою: АДРЕСА_6 .

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- 2 змиви бурої речовини, змив (контрольний) бурої речовини, водолазку з трикотажу чорного кольору, кухонний ніж з написом, змиви РБК з рук ОСОБА_4 , змив РБК з рукоятки ножа, жіночу футболку сірого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області - знищити (к/п а.с. 24, 33, 43).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1