Справа № 645/295/24
Провадження № 1-кс/645/597/24
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Немишлянського відділу Головного управління національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001706 від 04.12.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 , звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Клопотання обґрунтоване наступним.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України, тобто за поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, усвідомлюючи факт наявності збройної агресії російської федерації проти України, а також розуміючи суспільну небезпеку своїх дій для цивільного населення, військових формувань та правоохоронних органів України, будучи проросійсько-налаштованою особою, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з особистих міркувань, ймовірно перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, з 24 червня 2022 року по 07 січня 2024 року, за допомогою власного мобільного телефону ТМ «Хiaomi Redmi Not 11S», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , використовуючи власний акаунт « ОСОБА_7 » в соціально-орієнтованій мережі в месенджері «Telegram» перейшовши до каналу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », до каналу з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6 », який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та до каналу з назвою « ОСОБА_9 », розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 », неодноразово здійснював поширення матеріалів, у вказаних телеграм-каналах, які є відкритими та загальнодоступними, невизначеному колу осіб, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

Так, 24 червня 2022 року приблизно о 20:13 годині, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих міркувань, розмістив в телеграм-каналі з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6», який розміщений за покликанням « ІНФОРМАЦІЯ_7 », матеріал із текстовим написом, який починається словами: « Харьков русский город был и всегда им будет, то что сейчас происходит виноват в этом ОСОБА_11 . В Херсоне никаких обстрелов ничего нет город цел, там где во дворах Украинские вояки ставят там разрушения и жертвы», який відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення №1323 від 12.03.2024, містить ознаки виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, що виражається у повідомленні про те, що причиною агресії названий президент ОСОБА_11 , а також українські військові, тим самим здійснив поширення матеріалу із текстовим написом у вказаному телеграм-каналі, доступному невизначеному колу осіб. 08 вересня 2022 року у період часу з 17:38 по 19:08 годину, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих міркувань, розмістив в телеграм-каналі з назвою « ОСОБА_9 », який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 », матеріал із текстовим написом, який починається словами: « Только что связался с Шевченково с родственниками, извините за плохие новости Всуки зашли туда, говорят местные встречают. Мне обидно за местных больше, им и гуманитарку и деньги давали и отношение человеческое, а они все равно вас так давно ждали (я про всук) ну Бог им судья. Да но все же обидно. Пожалуй вы правы, сейчас они хлебнут украинского мира», який відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення №1323 від 12.03.2024, містить ознаки визнання правомірною (схвалення) збройної агресії російської федерації проти України, а також визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, що виражається у висвітленні дій російських військових в окупованому сел.Шевченковому як позитивних та гуманних та міститься негативна оцінка деокупації військовими ЗСУ сел.Шевченково, тим самим здійснив поширення матеріалу із текстовим написом у вказаному телеграм-каналі, доступному невизначеному колу осіб.

21 вересня 2023 року приблизно о 23:44 годині, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих міркувань, розмістив в телеграм-каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріал із текстовим написом, який починається словами: « Сомневаюсь , что будут удары по очистным и прочим обьектам инфраструктуры с целью полного уничтожения, в городе очень много детей пожилых людей уж они-то точно не в чем не виноваты. Жители Харькова прекрасно знают куда и почему прилетает и в общем-то в какой-то степени относятся пониманием. По крайней мере если говорить об ударах прошлого года по школам то практически все удары были оправданы», який відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення №1323 від 12.03.2024, містить ознаки виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, що виражається у повідомленні про те, що обстрілювання російськими військовими навчальних закладів м.Харкова є виправданими, і місцеві мешканці це усвідомлюють, тим самим здійснив поширення матеріалу із текстовим написом у вказаному телеграм-каналі, доступному невизначеному колу осіб.

23 жовтня 2023 року приблизно о 17:46 годині, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих міркувань, розмістив в телеграм-каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріал із текстовим написом, який починається словами: « Как же эти нелюди достали со своей мовой, и чаще всего это просто повод устроить скандал, из-за этих скандалов у нас народ в Харькове лишний раз боится слово сказать», який відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико- текстуальної експертизи мовлення №1323 від 12.03.2024, містить ознаки виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, що виражається через позиціонування мешканців м.Харкова як людей, які зазнають утисків, пов`язаних з мовним питанням, бояться висловлювати свої думки, і тому їхні надії пов`язані з приходом російських військ, тобто імплікується думка про те, що російське вторгнення є довгоочікуваним звільненням російськомовних мешканців України від утисків, тим самим здійснив поширення матеріалу із текстовим написом у вказаному телеграм-каналі, доступному невизначеному колу осіб.

03 січня 2024 року приблизно о 16:26 годині, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих міркувань, розмістив в телеграм-каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріал із текстовим написом, який починається словами: « Кроме как на Россию надеяться не на кого», який відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення №1323 від 12.03.2024, містить ознаки визнання правомірною (схвалення) збройної агресії російської федерації проти України, що виражається в позитивному ставленні до збройної агресії рф проти України, оскільки впроваджується думка про те, що росія є єдиною, на кого можно розраховувати, щоб здійснились якісь зміни на краще, тим самим здійснив поширення матеріалу із текстовим написом у вказаному телеграм-каналі, доступному невизначеному колу осіб.

07 січня 2024 року приблизно о 11:21 годині, ОСОБА_5 діючи умисно, з особистих міркувань, розмістив в телеграм-каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який розміщений за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріал із текстовим написом, який починається словами: «В Харькове много людей которые ждут Россию но по понятным причинам бояться открыто это говорить но в последнее время активность появляется все больше, много ходит слухов о штурме города…», який відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення №1323 від 12.03.2024, містить ознаки виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, що виражається через позиціонування мешканців м.Харкова як людей, які зазнають утисків, пов`язаних з мовним питанням, бояться висловлювати свої думки, і тому їхні надії пов`язані з приходом російських військ, тобто імплікується думка про те, що російське вторгнення є довгоочікуваним звільненням російськомовних мешканців України від утисків, тим самим здійснив поширення матеріалу із текстовим написом у вказаному телеграм-каналі, доступному невизначеному колу осіб.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 04.12.2023 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001706 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідча зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, та оскільки санкція статті передбачає позбавлення волі, а у ОСОБА_5 є офіційний документ для виїзду за кордон, таким чином останнього це може спонукати до залишення місця мешкання, а також переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання за вчинений ним злочин.

Відповідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На теперішній час вищевказані ризики мають місце.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з метою запобігання вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор та слідча вимоги клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав, зазначених вище.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні не заперечували проти даного клопотання.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001706, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2023 року за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Запобіжний захід є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Зі змісту ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається, що запобіжні заходи можуть застосовуватись до особи, яка набула статусу підозрюваного або обвинуваченого у конкретному кримінальному провадженні.

У ч. 1 ст. 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів доданих до клопотання встановлено, що 29.03.2024 у кримінальному провадженні № 0001706, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Цього ж дня вказане повідомлення про підозру вручене ОСОБА_5 .

Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити, зокрема, такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень необхідно назначити наступне.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ надалі також підтверджено в таких його рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, до клопотання додано такі матеріали справи, а саме копії: протоколом обшуку; протоколи огляду предметів, протоколи допиту свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , висновки судово-комп`ютерної експертизи та семантико-текстуальної експертизи мовлення, тощо.

Оцінюючи у сукупності досліджені матеріали, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , дійшов висновку про можливу причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні та повідомленні про підозру обставин, та відповідно встановлення їх за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідча у клопотанні, суд зазначає наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідча послалась на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, та оскільки санкція статті передбачає позбавлення волі, а у ОСОБА_5 є офіційний документ для виїзду за кордон, таким чином останнього це може спонукати до залишення місця мешкання, а також переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання за вчинений ним злочин.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За змістом ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, у разі невиконання яких до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2КК України, зважаючи на встановленій у судовому засіданні ризики слідчий суддя, з урахуванням характеру та обставин справи, особи підозрюваного, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки та виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність яких доведена прокурором у судовому засіданні, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою та зі встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 194, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, наявні підстави для визначення строку дії обов`язків, які будуть покладені на підозрюваного ОСОБА_5 до 10.06.2024.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача належить задовольнити.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 177 - 179, 193, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Немишлянського відділу Головного управління національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені у ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою та зі встановленою періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, визначити до 10 червня 2024 року.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання на час досудового розслідування покласти на слідчого, а на час перебування справи в провадженні суду - на прокурора.

Ухала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 10.04.2024 о 15.10 год.

Слідчий суддя: