У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нерозгляді клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000378.

в с т а н о в и л а :

до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заявника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нерозгляді клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000378.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2 просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити його скаргу та визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження, з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, відповідно правових висновків викладених в Постановах Верховного Суду від 17.10.2018 р. (справа № 646/5552/17) та від 28.02.2019 р. (справа № 161/4229/18), а саме: що норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено ч. 1, 2 ст. 309 КПК України. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження у ній. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно із ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвали слідчого судді на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, оскаржуються у випадку, коли скаргу повернуто або відмовлено у відкритті проваджені по ній.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання про залучення до кримінального провадження, як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000378.

Отже, можливості оскарження зазначеної ухвали слідчого судді не передбачено положеннями ст. 309 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, тому у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 309, 399 КПК України

п о с т а н о в и л а:

відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2024 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою надіслати особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_3