Справа № 466/3982/24
Провадження № 1-кп/466/559/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 466/3982/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження за №0000199 від 12.02.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вороців, Яворівського району, Львівської області, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, фізичної особи підприємця, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачена ОСОБА_3 .

учасники провадження - потерпіла ФОП ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

за участю прокурора, обвинуваченої,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно oб l1 годині 05 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Є Таке», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з прилавку торгового залу магазину упаковку із капсулами для прання «Persil Color» у кількості 1 шт, вартістю 458,00 гривень без ПДВ, яку помістила собі під куртку, пройшла повз касове відділення, не розрахувавшись за товар залишила приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Такими діями, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті. Розкаюється у вчиненому, просила суворо не карати.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, міру покарання обвинуваченій просить призначити на розсуд суду, в межах санкції статті інкримінованого їй злочину.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України, оскільки така вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України раніше не судима, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , характер умисних дій обвинуваченої, ступінь тяжкості злочину, її поведінку після вчинення злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченій повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, ставлення обвинуваченої до вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка згідно ст. 89 КК України раніше не судима, її щире каяття, суд вважає, що її виправлення можливе без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язки. Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та заяву представника потерпілого , яка просить призначити покарання на розсуд суду.

Цивільний позов не заявлений.

Під час досудового розслідування обвинуваченій ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 16.02.2024 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. На час ухвалення вироку термін дії запобіжного заходу вже закінчився.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

-CD-R диск із записами з камер відеоспостереження, які розміщені у приміщенні магазину «Є таке», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно постанови від 12.02.2024 визнано речовим доказом та зберігається при матеріалах кримінального провадження- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м.Львова.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті 24.04.2024.

Суддя ОСОБА_1