Справа №463/3695/24
Провадження №1-кс/463/3784/24
У Х В А Л А

про накладення арешту

17 травня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотанняслідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокуроромГалицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001058 від 19.03.2024 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

cлідчий ВРЗЗС СВ Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за№0001058 від 19.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивує тим, щов провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001058 від 19.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2024 до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, надійшов рапорт оперативного працівника ВКП ЛРУП №1 ГУНП Львівській області ОСОБА_5 , щодо збуту наркотичних речовин на території м. Львова та Львівської області.

Так, 09.05.2024 в період часу з 22:52 год. по 23:24 год., 10.05.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії» було виявлено та вилучено:

-заяву про отримання наркотичних засобів з підписом та мокрою печаткою на 1 аркуші, журнал обліку прийому хворих в стаціонар та журнал обліку амбулаторних пацієнтів та різного роду документацію, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP4288995;

-ноутбук чорного кольору із зарядним пристроєм до нього, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP3354124;

-мастичні печатки у кількості чотирьох штук, які поміщено в сейфпакет НПУ WAR1049090;

-медичні документи, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP4289996;

-журнали обліку спеціальних та наркотичних препаратів, які поміщено в сейфпакет НПУ 3353802;

-ноутбук марки «ASUS» чорного кольору, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP3353803;

-таблетку білого кольору невідомого походження, яку поміщено в сейфпакет НПУ PSP2153350;

-документ схожий на паспорт на ім`я гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 та документ схожий на паспорт на ім`я гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ схожий на паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_2 , які поміщено в сейфпакет НПУ INZ2030242;

-6 (шість) ящиків з упаковками по 100 (сто) таблеток «Метадон - 3Н», 25 мг, по 24 штуки в ящику, які упаковано та опечатано биркою з відтиском мастичної печатки «Для пакетів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області»;

-2 (два) ящики з упаковками таблеток «Бупренорфина гидрохлорид» по 2 мг, по 100 таблеток в упаковці, в 1 (одному) ящику - 36 упаковок, в 2 (другому) - 19 упаковок, які упаковано та опечатано биркою з відтиском мастичної печатки «Для пакетів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області»;

-6 (шість) блістерів таблеток «Метадон - 3Н» та 2 (два) фрагменти блістерів по 2 (дві) та по 6 (шість) таблеток «Метадон - 3Н», 1 (один) блістер «Бупренорфина гидрохлорид» - 25 (двадцять п`ять) таблеток, які поміщено в сейфпакет НПУ WAR1222083;

-печатки у кількості 3 (три) штуки « ОСОБА_9 », яку поміщено в сейфпакет НПУ WAR1048943;

-5 (п`ять) упаковок таблеток «Метадон - 3Н», 25 мг., яку поміщено в сейфпакет НПУ PSP3354123;

-699 амбулаторних медичних карток, з них 435 діючих та 264 недійсних, яку упаковано в картонну коробку та опечатано биркою з відтиском мастичної печатки «Для пакетів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області»;

-грошові кошти у сумі 68659 гривень, які поміщено в сейфпакет НПУ WAR1049092.

Вказані речі, у відповідності до ст.ст. 98, 100 КПК України, 10 травня 2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, так як вони відіграють важливе значення для подальшого розслідування кримінального провадження, являється об`єктом протиправних дій та зберегли на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вказані речі мають значення для кримінального провадження, оскільки містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються, під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, попередньо на адресу суду скерував заяву про слухання справи у його відсутності, просив таке задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від19.03.2024, підтверджується факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за№0001058, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 18.03.2024 до Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, надійшов рапорт оперативного працівника ВКП ЛРУП №1 ГУНП Львівській області ОСОБА_5 , щодо збуту наркотичних речовин на території м. Львова та Львівської області.

Так, 09.05.2024 в період часу з 22:52 год. по 23:24 год., в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії» було виявлено та вилучено вказані у клопотанні речі та документи.

10.05.2024 слідчим ВРЗЗС СВ Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вилучених речей та предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0001058 від 19.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Враховуючи вищевикладене, в ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать, що необхідне накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом.

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Суд враховує, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді підстави вважати з достатньою ймовірністю про існування факту події кримінального правопорушення, який має бути предметом ретельного дослідження з боку органу досудового розслідування. Водночас, оскільки на цьому етапі досудового розслідування жодній особі не вручене повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинене.

Такий висновок ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, слідчим доведено відповідність вилучених предметів та речей, на які слідчий просить накласти арешт, критеріям речового доказу та можливість їх використання як доказу у кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення та його специфіку, вважає є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

У випадку ненакладення арешту на майно слідчий суддя вважає обґрунтованою можливість приховування майна шляхом його відчуження.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, вилучені речі, на які слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, зважаючи на правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що незастосування запобіжного заходу у виді арешту майна створить ризики приховування, перетворення або відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування, і з огляду на завдання кримінального провадження вважає, що у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ч.ч. 1 ,2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши матеріали клопотання, яке відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України та подане у строки встановлені ч.5 ст.171 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені предмети та речі, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, мігли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на зазначене вище майно.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно, власником якого є ТзОВ «Медичний центр сучасної психіатрії», а саме на:

-заяву про отримання наркотичних засобів з підписом та мокрою печаткою на 1 аркуші, журнал обліку прийому хворих в стаціонар та журнал обліку амбулаторних пацієнтів та різного роду документацію, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP4288995;

-ноутбук чорного кольору із зарядним пристроєм до нього, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP3354124;

-мастичні печатки у кількості чотирьох штук, які поміщено в сейфпакет НПУ WAR1049090;

-медичні документи, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP4289996;

-журнали обліку спеціальних та наркотичних препаратів, які поміщено в сейфпакет НПУ 3353802;

-ноутбук марки «ASUS» чорного кольору, які поміщено в сейфпакет НПУ PSP3353803;

-таблетку білого кольору невідомого походження, яку поміщено в сейфпакет НПУ PSP2153350;

-документ схожий на паспорт на ім`я гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 та документ схожий на паспорт на ім`я гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ схожий на паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_2 , які поміщено в сейфпакет НПУ INZ2030242;

-6 (шість) ящиків з упаковками по 100 (сто) таблеток «Метадон - 3Н», 25 мг, по 24 штуки в ящику, які упаковано та опечатано биркою з відтиском мастичної печатки «Для пакетів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області»;

-2 (два) ящики з упаковками таблеток «Бупренорфина гидрохлорид» по 2 мг, по 100 таблеток в упаковці, в 1 (одному) ящику - 36 упаковок, в 2 (другому) - 19 упаковок, які упаковано та опечатано биркою з відтиском мастичної печатки «Для пакетів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області»;

-6 (шість) блістерів таблеток «Метадон - 3Н» та 2 (два) фрагменти блістерів по 2 (дві) та по 6 (шість) таблеток «Метадон - 3Н», 1 (один) блістер «Бупренорфина гидрохлорид» - 25 (двадцять п`ять) таблеток, які поміщено в сейфпакет НПУ WAR1222083;

-печатки у кількості 3 (три) штуки « ОСОБА_9 », яку поміщено в сейфпакет НПУ WAR1048943;

-5 (п`ять) упаковок таблеток «Метадон - 3Н», 25 мг., яку поміщено в сейфпакет НПУ PSP3354123;

-699 амбулаторних медичних карток, з них 435 діючих та 264 недійсних, яку упаковано в картонну коробку та опечатано биркою з відтиском мастичної печатки «Для пакетів Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області»;

-грошові кошти у сумі 68659 гривень, які поміщено в сейфпакет НПУ WAR1049092.

Виконання ухвали покласти на слідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1