ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1832/24 Справа № 204/6283/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючих в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Томбов РФ,

який проживає: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2024 року включно без визначення розміру застави. Відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про визначення альтернативного запобіжного заходу або застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Своє рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Також суд з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просять скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що обвинувачений довго перебуває під вартою, а саме майже 2 роки. Вказують, що на час постановлення оскаржуваної ухвали судом досліджено всі докази у справі та єдиною перешкодою для завершення судового розгляду є виконання ухвали суду про надання стороні захисту тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають в штаб-квартирі компанії Viber. Звертають увагу, що з урахуванням того, що строки виконання зазначеного рішення невідомі та ймовірно будуть тривалими, тримання протягом часу ОСОБА_8 під вартою не відповідатиме публічному інтересу та інтересам судового провадження. Посилаються на порушення порядку збирання доказів та вважають обвинувачення таким, що ґрунтується на припущеннях. На переконання захисту, докази, на які у клопотанні посилається прокурор, не є вагомими в розумінні вимог ст. 178 КПК України та не дають підстав вважати обґрунтованою підозру останнього, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Вважають, що клопотання не містить належних обґрунтувань необхідності продовження застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу, а також посилань на докази, якими підтверджуються зазначені у ньому обставини. Вказують, що встановлені судом ризики є недоведеними. Зазначають, що обвинувачений є особою призивного віку, має міцні соціальні зв`язки, зокрема двох неповнолітніх дітей та хвору дружину, є пенсіонером поліції, приймав участь у АТО. Окрім цього, адвокати вважають необґрунтованими й висновки суду про відсутність підстав для визначення застави. На переконання сторони захисту, застава у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде помірною для обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисники та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи в провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилось.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 судом встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, з урахуванням можливих зв`язків з представниками іноземної держави, суд дійшов висновку про існування реального ризику того, що він може здійснити спроби переховування від суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України.

Також існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти або ж вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки останній згідно пред`явленого йому обвинувачення на протязі тривалого часу спілкувався та виконував завдання представника іноземної держави, а саме Російської Федерації, шляхом передачі інформації про працівників правоохоронних органів, при цьому зазначаючи їх місця проживання та іншої інформації, яка носить особистий характер.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, в якому обвинувачують ОСОБА_8 , та даних про особу обвинуваченого, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження, вірогідну причетність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень під час дії воєнного стану та підвищену суспільну небезпечність, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в апеляційній скарзі не доведені.

Доводи захисників про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_8 , встановлено наявність ризиків, визначених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисників на те, що обвинувачення є таким, що ґрунтується на припущеннях, слід зазначити, щозазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.

Щодо посилання захисників про те, що обвинувачений є особою призивного віку, має міцні соціальні зв`язки, зокрема двох неповнолітніх дітей та хвору дружину, є пенсіонером поліції, приймав участь у АТО, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та вже були досліджені під час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стосовно тверджень захисників на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, слід зазначити, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Відомостей щодо протипоказань для перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора не було надано, як під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК Ураїни.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора судом дотримані в повному обсязі, а доводи скарги захисників не заслуговують на увагу.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги захисників, апеляційним переглядом не встановлено.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючих в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4