Провадження № 1-кп/537/9/2024
Справа № 537/5075/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

представника

потерпілого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000173 внесене до ЄРДР 17.08.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, з вищою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді поліцейського сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, з вищою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді інспектора сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, на теперішній час працює на посаді старшого інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 згідно обвинувального акту:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що, перебуваючи на посаді поліцейського сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, будучи працівником правоохоронного органу та наділеним від імені держави владою та службовими повноваженнями, що передбачені Конституцією України, Законами України, під час патрулювання акваторії Кам`янського водосховища річки Дніпро в районі острова Шаломай, під час виявлення та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, маючи можливість діяти в межах наданих йому прав та повноважень, тобто застосовувати поліцейські заходи у точній відповідності із законом, всупереч ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 19, 28, 29 68 Конституції України, ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 7, 8, 18, 29, 42-44 Закону України «Про Національну поліцію», усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перевищив владу та надані йому службові повноваження, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_6 , 15.08.2020 приблизно о 18 год. 00 хв., перебував у складі водного патруля, до якого також входили інспектор сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 та командир катера сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 . У ході патрулювання акваторії Кам`янського водосховища річки Дніпро в районі острова Шаломай вказаним водним патрулем виявлений маломірний човен, що рухався по річці Дніпро під управлінням судноводія - потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та пасажира ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були без рятувального жилета. У ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_10 , у останнього правоохоронцями виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропонували пройти огляд за допомогою алкотестеру «Алкофор». На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився. При цьому, ОСОБА_7 , як старший групи, надав вказівку ОСОБА_12 пересісти в маломірний човен правопорушника та під його ж управлінням дійти до порту прописки.

Близько 19 год. 55 хв. 15.08.2020 катер працівників поліції, в якому знаходилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також маломірний човен під управлінням ОСОБА_10 , в якому знаходилися ОСОБА_14 та ОСОБА_13 прибули до причалу човнової станції ПП «Комплекс Афіни», розташованої по АДРЕСА_4 .

Після швартування катеру працівників поліції, з нього на причал вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а з човна під управлінням ОСОБА_10 на причал вийшов ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_10 разом із ОСОБА_13 почали забирати речі з човна та виносити їх на берег. Після запакування човна ОСОБА_10 взяв в обидві руки два великі пакунки білого кольору та всі разом, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 направилися в сторону виходу з причалу, першим при цьому йшов ОСОБА_10

Піднявшись по сходах з причалу ОСОБА_10 , тримаючи в обох руках два великі пакунки, направився в бік свого автомобіля, який був припаркований на території човнової станції ПП «Комплекс Афіни», при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запросили його пройти до бесідки, яка знаходилася поруч з виходом з причалу, для оформлення відповідних адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_10 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На вказану пропозицію ОСОБА_10 відреагував та зупинився, розвернувшись при цьому до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , повідомивши останнім, що покладе речі, які тримає в руках до автомобіля та підійде до них. Після цього ОСОБА_10 розвернувся та продовжив рухатися в бік автомобіля, що знаходився навпроти виходу з причалу на невеликій відстані.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 , без попередньої змови між собою, маючи можливість застосувати поліцейські заходи у відповідності до Закону, умисно, бажаючи продемонструвати свою вагомість перед ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що затримання, а відтак і заходи фізичної сили застосовуються у випадках, коли вичерпано і не дали бажаних результатів усі інші форми поліцейських заходів впливу до особи, усвідомлюючи, що вчиняє дії, виконання яких можливе лише в особливих випадках та з додержанням особливого порядку, застосував до ОСОБА_10 насильство, болісні і такі, що ображають особисту гідність потерпілого, дії, за відсутності ознак катування.

Так, ОСОБА_6 , 15.08.2020 приблизно в 20 год. 02 хв., перебуваючи на території човнової станції ПП «Комплекс Афіни», розташованої по АДРЕСА_4 , без заздалегідь вголос зробленого попередження про застосування фізичної сили та не надавши достатнього часу для виконання законної вимоги поліцейського, з метою підтвердження своєї значимості, як працівника правоохоронного органу, з мотивів встановлення та доведення своєї зверхності над ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_7 , без попередньої змови між собою, за відсутності передбачених Законом підстав застосували до потерпілого ОСОБА_10 фізичну силу, а саме:

ОСОБА_6 своєю лівою рукою схопив ОСОБА_10 за його ліву руку в ділянці ліктьового суглобу та, зробивши опір на обидві свої ноги, потягнув до себе, розвертаючи при цьому ОСОБА_10 до себе обличчям, нанісши при цьому удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 при цьому, знаходячись за спиною ОСОБА_10 з лівого боку, своєю правою рукою обхватив шию ОСОБА_10 , та своєю правою ногою наніс удар по лівій нозі ОСОБА_10 , майже одночасно обхвативши обома своїми руками шию ОСОБА_10 повалив його на землю, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю задньою частиною тіла.

Після падіння ОСОБА_10 на землю, ОСОБА_7 прижав своїм лівим коліном ОСОБА_10 до землі, ставлячи коліно в область його грудної клітини, а правою рукою зробив поштовх в голову ОСОБА_10 , прижимаючи його до землі та не надаючи можливості піднятися.

Водночас, ОСОБА_10 , розуміючи надуманість причин його затримання, будучи впевненим у своїй невинуватості, вважаючи, що діє законно, своїми активними діями намагався уникнути застосування до нього фізичної сили та затримання.

При цьому, ОСОБА_10 , уникаючи дій ОСОБА_7 , перевернувся обличчям до землі, переходячи в зігнуте положення на колінах, з опором обома руками на землю перед собою. У цей час ОСОБА_6 схопив праву руку ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 схопив ліву руку ОСОБА_10 , піднімаючи його з землі. У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тримаючи з обох сторін за руки ОСОБА_10 , намагались завести йому руки за спину, при цьому поклали ОСОБА_10 обличчям вверх на землю. Разом із цим, ОСОБА_7 , знаходячись з лівого боку від ОСОБА_10 , своєю лівою рукою давив на обличчя ОСОБА_10 . з правої сторони, а ОСОБА_6 тримав ОСОБА_10 за праву руку, прижавши ОСОБА_10 до землі, остаточно затримавши.

В результаті протиправних, спільних, умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо затримання та застосування ними фізичної сили стосовно ОСОБА_10 , останньому були спричинені відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1339 (24.12.2020-24.02.2021), тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна спинки носу, які кваліфікуються лише в своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Також, відповідно до висновку судової психологічної експертизи № СЕ-19/117-21/10120-ПС від 31.08.2021, у ОСОБА_10 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості (ситуація зумовила виникнення тимчасових проблем у декількох не основних сферах життєдіяльності) і виникли внаслідок впливу обставин його затримання та застосування до нього фізичної сили 15.08.2020. Внаслідок дій працівників поліції у ситуації його затримання та застосування до нього фізичної сили 15.08.2020, ОСОБА_10 спричинені страждання (на моральному рівні), які з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей, є помірними.

Застосування з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фізичної сили відносно ОСОБА_10 не відповідало конкретним обставинам, що склалися, характеру правопорушення і поведінці правопорушника, який при вказаних обставинах фактично не вчинював адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не створював будь-якої загрози життю або здоров`ю громадян чи по відношенню до ОСОБА_6 як працівника поліції та його колег, які перебували поряд із ним.

Під час затримання ОСОБА_10 працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 явно вийшли за межі наданих їм прав та повноважень, необхідних для виконання покладених на них обов`язків, нехтуючи вимогами закону про те, що у разі неможливості уникнути застосування фізичної сили можливість завдання шкоди здоров`ю правопорушника повинна зводитись до мінімуму.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно без попередньої змови між собою, без об`єктивних на те підстав, застосували до ОСОБА_10 насильство, завдавши йому моральних страждань.

Внаслідок застосування фізичної сили ОСОБА_10 був госпіталізований каретою швидкої медичної допомоги до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , у приміщенні якої ОСОБА_14 склав відносно ОСОБА_10 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 130, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлено до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, та у подальшому за результатами судового розгляду закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своїми умисними діями, які виразились у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 згідно обвинувального акту:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді інспектора сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, будучи працівником правоохоронного органу та наділеним від імені держави владою та службовими повноваженнями, що передбачені Конституцією України, Законами України, під час патрулювання акваторії Кам`янського водосховища річки Дніпро в районі острова Шаломай, під час виявлення та оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, маючи можливість діяти в межах наданих йому прав та повноважень, тобто застосовувати поліцейські заходи у точній відповідності із законом, всупереч ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 19, 28, 29 68 Конституції України, ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 7, 8, 18, 29, 42-44 Закону України «Про Національну поліцію», усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи спільно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перевищив владу та надані йому службові повноваження, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_7 , 15.08.2020 приблизно о 18 год. 00 хв., перебував у складі водного патруля, до якого також входили поліцейський сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 та командир катера сектору водної поліції відділу превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 . У ході патрулювання акваторії Кам`янського водосховища річки Дніпро в районі острова Шаломай вказаним водним патрулем виявлений маломірний човен, що рухався по річці Дніпро під управлінням судноводія - потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та пасажира ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були без рятувального жилета. У ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_10 , у останнього правоохоронцями виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропонували пройти огляд за допомогою алкотестера «Алкофор». На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився. При цьому ОСОБА_7 , як старший групи, надав вказівку ОСОБА_12 пересісти в маломірний човен правопорушника та під його ж управлінням дійти до порту прописки.

Близько 19 год. 55 хв. 15.08.2020 катер працівників поліції, в якому знаходилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також маломірний човен під управлінням ОСОБА_10 , в якому знаходилися ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , прибули до причалу човнової станції ПП «Комплекс Афіни», розташованої по АДРЕСА_4 .

Після швартування катеру працівників поліції, з нього на причал вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а з човна під управлінням ОСОБА_10 на причал вийшов ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_10 разом із ОСОБА_13 почали забирати речі з човна та виносити їх на берег. Після запакування човна ОСОБА_10 взяв в обидві руки два великі пакунки білого кольору та всі разом, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 направилися в сторону виходу з причалу, першим при цьому йшов ОСОБА_10

Піднявшись по сходах з причалу ОСОБА_10 , тримаючи в обох руках два великі пакунки, направився в бік свого автомобіля, який був припаркований на території човнової станції ПП «Комплекс Афіни», при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запросили його пройти до бесідки, яка знаходилася поруч з виходом з причалу, для оформлення відповідних адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_10 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На вказану пропозицію ОСОБА_10 відреагував та зупинився, розвернувшись при цьому до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , повідомивши останнім, що покладе речі, які тримає в руках до автомобіля та підійде до них. Після цього ОСОБА_10 розвернувся та продовжив рухатися в бік автомобіля, що знаходяться навпроти виходу з причалу на невеликій відстані.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_6 , без попередньої змови між собою, маючи можливість застосувати поліцейські заходи у відповідності до Закону, умисно, бажаючи продемонструвати свою вагомість перед ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що затримання, а відтак і заходи фізичної сили застосовуються у випадках, коли вичерпано і не дали бажаних результатів усі інші форми поліцейських заходів впливу до особи, усвідомлюючи, що вчиняє дії, виконання яких можливе лише в особливих випадках та з додержанням особливого порядку, застосував до ОСОБА_10 насильство, болісні і такі, що ображають особисту гідність потерпілого, дії, за відсутності ознак катування.

Так, ОСОБА_7 , 15.08.2020 приблизно в 20 год. 02 хв., перебуваючи на території човнової станції ПП «Комплекс Афіни», розташованої по АДРЕСА_4 , без заздалегідь вголос зробленого попередження про застосування фізичної сили та не надавши достатнього часу для виконання законної вимоги поліцейського, з метою підтвердження своєї значимості, як працівника правоохоронного органу, з мотивів встановлення та доведення своєї зверхності над ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_6 , без попередньої змови між собою, за відсутності передбачених Законом підстав застосували до потерпілого ОСОБА_10 фізичну силу, а саме:

ОСОБА_6 своєю лівою рукою схопив ОСОБА_10 за його ліву руку в ділянці ліктьового суглобу та, зробивши опір на обидві свої ноги, потягнув до себе, розвертаючи при цьому ОСОБА_10 до себе обличчям, нанісши при цьому удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 при цьому, знаходячись за спиною ОСОБА_10 з лівого боку, своєю правою рукою обхватив шию ОСОБА_10 , та своєю правою ногою наніс удар по лівій нозі ОСОБА_10 , майже одночасно обхвативши обома своїми руками шию ОСОБА_10 повалив його на землю, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю задньою частиною тіла.

Після падіння ОСОБА_10 на землю, ОСОБА_7 прижав своїм лівим коліном ОСОБА_10 до землі, ставлячи коліно в область його грудної клітини, а правою рукою зробив поштовх в голову ОСОБА_10 , прижимаючи його до землі та не надаючи можливості піднятися.

Водночас, ОСОБА_10 , розуміючи надуманість причин його затримання, будучи впевненим у своїй невинуватості, вважаючи, що діє законно, своїми активними діями намагався уникнути застосування до нього фізичної сили та затримання.

При цьому, ОСОБА_10 , уникаючи дій ОСОБА_7 , перевернувся обличчям до землі, переходячи в зігнуте положення на колінах, з опором обома руками на землю перед собою. У цей час ОСОБА_6 схопив праву руку ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 схопив ліву руку ОСОБА_10 , піднімаючи його з землі. У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тримаючи з обох сторін за руки ОСОБА_10 , намагались завести йому руки за спину, при цьому поклали ОСОБА_10 обличчям вверх на землю. Разом із цим, ОСОБА_7 , знаходячись з лівого боку від ОСОБА_10 , своєю лівою рукою давив на обличчя ОСОБА_10 . з правої сторони, а ОСОБА_6 тримав ОСОБА_10 за праву руку, прижавши ОСОБА_10 до землі, остаточно затримавши.

В результаті протиправних, спільних, умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо затримання та застосування ними фізичної сили стосовно ОСОБА_10 , останньому були спричинені відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1339 (24.12.2020-24.02.2021), тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна спинки носу, які кваліфікуються лише в своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Також, відповідно до висновку судової психологічної експертизи № СЕ-19/117-21/10120-ПС від 31.08.2021, у ОСОБА_10 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості (ситуація зумовила виникнення тимчасових проблем у декількох не основних сферах життєдіяльності) і виникли внаслідок впливу обставин його затримання та застосування до нього фізичної сили 15.08.2020. Внаслідок дій працівників поліції у ситуації його затримання та застосування до нього фізичної сили 15.08.2020, ОСОБА_10 спричинені страждання (на моральному рівні), які з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей, є помірними.

Застосування з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фізичної сили відносно ОСОБА_10 не відповідало конкретним обставинам, що склалися, характеру правопорушення і поведінці правопорушника, який при вказаних обставинах фактично не вчинював адміністративне правопорушення,передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не створював будь-якої загрози життю або здоров`ю громадян чи по відношенню до ОСОБА_6 як працівника поліції та його колег, які перебували поряд із ним.

Під час затримання ОСОБА_10 працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 явно вийшли за межі наданих їм прав та повноважень, необхідних для виконання покладених на них обов`язків, нехтуючи вимогами закону про те, що у разі неможливості уникнути застосування фізичної сили можливість завдання шкоди здоров`ю правопорушника повинна зводитись до мінімуму.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно без попередньої змови між собою, без об`єктивних на те підстав, застосували до ОСОБА_10 насильство, завдавши йому моральних страждань.

Внаслідок застосування фізичної сили ОСОБА_10 був госпіталізований каретою швидкої медичної допомоги до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , у приміщенні якої ОСОБА_14 склав відносно ОСОБА_10 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлено до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, та у подальшому за результатами судового розгляду закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своїми умисними діями, які виразились у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

ІІ. Позиція обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні 28.11.2023 спочатку свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України відносно потерпілого не визнав та пояснив суду, що не вчиняв злочин при обставинах, які вказані в обвинувальному акті. По суті вказав, що 15.08.2020 він в складі водного патруля разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 при патрулюванні р. Дніпро в районі річкового порту побачили човен, який рухався їм назустріч в сторону м. Кременчука, в якому перебували дві особи без рятувальних жилетів, в зв`язку з чим вони розвернулись та наздогнали даний човен для з`ясування питання щодо наявного порушення правил перебування на воді. Він подавав команду даному човну на зупинку підняттям червоного прапорця, а ОСОБА_7 звуковим сигналом на зупинку і тільки після цього човен зупинився. Під`їхавши до човна вони представились та пред`явили документи, після чого попрохали водія пред`явити документи на човен та право керування. Потерпілий, який був за кермом, передав документи на човен і в ході спілкування з останнім у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Після чого вони запропонували цим особам для подальшої перевірки слідувати до берега до станції «Афіни», так як вони повідомили місце стоянки їх човна та цій станції. При цьому, ОСОБА_12 пересів до їх човна з метою слідування човна до станції «Афіни» та можливого запобігання невиконання їх вказівки, а він з ОСОБА_7 поїхали на «Афіни» на катері попереду. На човнову станцію «Афіни» вони прибули перші, а човен з потерпілим та іншою особою та ОСОБА_12 прибули потім. Він пішов попереду по понтону до бесідки на березі з метою запрошення свідків для складання протоколу, при цьому ОСОБА_7 з потерпілим йшли з понтону до сходинок на березі, а ще одна особа, як потім він взнав, батько потерпілого та ОСОБА_12 , шли за ними. Після підняття сходами потерпілий не пішов до бесідки, як йому казав ОСОБА_7 , а пішов до місця стоянки авто, незважаючи на вимогу ОСОБА_7 залишатися на місці. При цьому, потерпілий почав казати у відповідь, що він вже «на землі і тому має право йти куди він захоче і водна поліція йому не указ та він може на них помочитися, він сяде в авто і поїде далі святкувати свій день народження». При цьому потерпілому, як ОСОБА_7 так і він більше трьох разів казали зупинитися та слідувати до бесідки, однак потерпілий на їх вимоги ніяким чином не реагував та продовжував рух до транспортного засобу на стоянці. Тому він підійшов до потерпілого та взяв своєю лівою рукою за його ліву руку та тримав, кажучи підійти до бесідки. Потерпілий повернувся та кинув пакети, які тримав в обох руках на асфальт та почав голосно кричати та виражатися нецензурною лайкою та хапати його за формений одяг. В цей момент з іншої сторони до нього підійшов ОСОБА_7 за взяв потерпілого за праву руку та з метою своєї безпеки вони з ОСОБА_7 поклали потерпілого на асфальт на живіт тулубом вперед, тримаючи його 2-3 хвилини. Коли потерпілий заспокоївся, вони його відпустили і той підвівся та почав лаятись, батько потерпілого перебував поруч. Через 10-15 хвилин на човнову станцію приїхало авто з родичами потерпілого, дружина, донька та знайомі, які почали вказувати на їх незаконні дії, а вони відповідали щодо підстав застосування фізичної сили до потерпілого. Після цього ОСОБА_12 сів за столик бесідки писати протокол та відбирати пояснення від потерпілого, однак потерпілий казав, що нічого писати не буде, при цьому родичі останнього викликали тому швидку медичну допомогу. Знайомий потерпілого почав казати їм відпустити потерпілого, так як той святкує свій день народження, а інший знайомий - прокурор теж щось казав. При складанні документів він поклав камеру на стіл, щоб було видно як складаються документи. Після приїзду машини швидкої допомоги медики відвели в авто потерпілого і тому протокол не був складений на місці. Через декілька хвилин медики повідомили, що відвозять потерпілого до лікарні і тому вони поїхали за машиною швидкої допомоги. В приймальному відділенні лікарні, в присутності родичів, потерпілому запропонували пройти тест на приладі «Драгер», на що той погодився та який показав наявність алкоголю в крові потерпілого - 1, 65 проміле. З результатом приладу потерпілий погодився та в подальшому в палаті надав пояснення, підписав протокол за ст. 130 КУпАП та отримав копію протоколу. Можливо в палаті потерпілий також отримав протокол за ст. 185 КУпАП, зараз не пам`ятає. Після цього вони втрьох поїхали на роботу писати рапорти про дану подію.

На питання прокурора відповів, що точно сказати, хто з них казав потерпілому надати документи на човен не пам`ятає, можливо він чи ОСОБА_7 , чи повернули їх не пам`ятає. Також не пам`ятає, хто з них виявив у потерпілого ознаки алкогольного сп`яніння. Потерпілого не відсторонили від керування човном з причини наявності тільки підозри на стан сп`яніння у останнього. ОСОБА_12 пересів у човен потерпілого з метою забезпечення виконання вимог слідувати на човнову станцію для подальшого з`ясування всіх питань. На станції він пішов першим на берег для запрошення свідків, а потерпілий та свідок йшли з іншими за ним. Бодікамера спочатку була у ОСОБА_12 , яку потім поклали на стіл в бесідці при оформленні документів. Він умисного удару потерпілому не наносив. Протоколи за ст. 185, 130 КУпАП складав ОСОБА_12 , на час направлення протоколів до суду він вже в поліції не працював. Про застосування до потерпілого фізичної сили останньому він повідомляв після того, як ОСОБА_7 три рази казав тому зупинитися, коли той йшов до свого авто та відмовлявся йти до бесідки.

На питання представник потерпілого відповів, що він умисних ударів потерпілому не наносив, з матеріалами справи та відео матеріалами у справі він ознайомлений. Наслідки розгляду в суді матеріалів по ст. 185,130 КУпАП йому не повідомляли, потім стало відомо, своєї вини у вчиненому не визнає.

На питання захисника ОСОБА_9 відповів, що свідки стояли на відстані від них близько 100 м і не могли чути про що вони розмовляли з потерпілим біля альтанки, сторож був в той час у сторожці.

На питання суду відповів, що коли він схопив потерпілого за ліву руку, ОСОБА_7 схопив потерпілого за праву руку, після чого вони поклали того на асфальт, що робив ОСОБА_7 йому не було видно.

В подальшому при додатковому допиті за заявою обвинуваченого 22.12.2023 ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнав частково, а саме показав, що дійсно при затриманні потерпілого на човновій станції « Афіни» при розвертанні до себе останнього він зачепив своєю лівою рукою, а точніше долонею обличчя потерпілого. При цьому ця дія була вчинена ним не умисно, а випадково і він не мав умислу спричинити тілесні ушкодження потерпілому та щиро кається за свої дії.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України відносно потерпілого не визнав та пояснив суду, що не вчиняв злочин при обставинах, які вказані в обвинувальному акті. По суті показав, що 15.08.2020 він в складі патруля разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_12 здійснювали патрулювання на р. Дніпро на Кам`янському водосховищі з 16 години на службовому катері . При слідуванні побачили на воді човен «Прогрес», який рухався проти течії з напрямку м. Кременчук, в якому перебувало двоє осіб без рятувальних жилетів та вирішили зупинити цей човен. При цьому, він ввімкнув звуковий сигнал, а ОСОБА_6 подав сигнал на зупинку піднятим червоним прапорцем, однак спочатку човен на сигнали не реагував та зупинився не одразу, а коли вони підпливли до нього. Вони представились водію та пасажиру, як потім з`ясували, потерпілому і його батьку та запитали чи є в них рятувальні жилети, повідомивши, що перебування на воді без рятувальних жилетів є порушенням правил безпеки. Під час спілкування з потерпілим - водієм човна, у останнього були виявлені ними ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Враховуючи перебування їх на воді, вони вирішили всі питання з`ясувати на березі, для чого сказали потерпілому рухатись на станцію приписки їх човна - «Афіни» та для забезпечення руху човна потерпілого на станцію до них в човен пересів працівник поліції ОСОБА_12 з метою дотримання маршруту руху човна та першими поїхали на станцію «Афіни». Потерпілий продовжував керувати човном, так як не було правової підстави його відсторонення від керування належним йому човном при наявності тільки ознак алкогольного сп`яніння. На човновій станції під час швартування свого човна потерпілий один раз впав обличчям донизу в човні, чи забився останній при цьому він не бачив. Після цього потерпілий взяв в обидві руки пакети з речами та вийшовши на понтон пішов в сторону виходу на берег до сходів. ОСОБА_6 перед цим першим пішов до берега для запрошення свідків. Потерпілий під час слідування по понтону весь час спілкувався з кимось по мобільному телефону . При цьому, він неодноразово казав потерпілому йти до альтанки для оформлення документів про порушення, на що потерпілий ніяким чином не реагував, висловлюючись в їх бік нецензурною лайкою та висловлюючи погрози. Казав, що він зараз сяде в авто і поїде далі святкувати. Коли потерпілий вийшов на берег та не реагуючи на його вимоги залишатися на місці, рухався в бік стоянки авто, з метою його зупинки ОСОБА_6 схопив потерпілого за руку. Потерпілий при цьому розвернувся та почав знову висловлюватись в їх бік лайку та погрози та поводити себе агресивно. Він підійшов до потерпілого та взяв правою рукою за його праву руку, з метою попередження можливості нанесення їм потерпілим шкоди пакетами які останній тримав у руках. Потерпілий почав крутитися і тому вони разом з ОСОБА_6 поклали його животом на асфальт. Коли потерпілий заспокоївся, вони відійшли він нього і потерпілий сам піднявся та знову почав їх ображати та висловлювати в їх бік різні погрози. Через деякий час на станцію приїхали родичі потерпілого, яким вони пояснили, що потерпілий в стані сп`яніння, незважаючи на їх вимоги залишатися на місці, продовжував слідувати до свого авто, поводив себе агресивно і тому до нього застосували фізичну силу. Один зі знайомих потерпілого намагався на місці вирішити питання та відпустити потерпілого, кажучи, що у того сьогодні день народження. Ще через деякий час приїхала машина швидкої допомоги, лікарі посадили потерпілого в авто та після огляду повідомили, що везуть потерпілого до Третьої лікарні, тому вони поїхали за машиною швидкої допомоги для складання документів в лікарню. В приймальному відділенні лікарні разом з потерпілим перебували дві жінки, яких запросили як свідків та запропонували потерпілому у зв`язку з наявністю у останнього ознак алкогольного сп`яніння пройти тест на приладі «Драгер» на що той погодився. ОСОБА_15 показав наявність алкоголю в крові потерпілого 1,65 проміле і потерпілий не заперечував цей результат. Після цього потерпілого повели на другий поверх лікарні в палату, в якій вони відібрали пояснення у останнього та оформили протоколи, як по ст.130 так і по ст.185 КУпАП, які складав ОСОБА_12 .

На питання прокурора відповів, що Інструкцію по використанню технічних приладів в поліції він вивчав та йому відомо, що відео зйомка повинна проводитися з початку спілкування з особою до його завершення. Зйомку на бодікамеру проводив інший працівник ОСОБА_12 та камера надійшла не нова, а бувша у використанні, яка іноді самостійно безпричинно вимикалася, тобто була не в технічно справному стані. З наявних у підрозділі камер дві інші вийшли з ладу і залишилась одна. Бодікамеру вони отримують в підрозділі сектору на воді, на той час камеру отримував він та передав іншому працівнику, чи був журнал на отримання, зараз не пам`ятає. Після чергування бодікамеру вони передали в Кременчуцьке РУП. Хто з осіб з поліції має доступ до камери йому невідомо, наскільки йому відомо камера «запаролена», тобто неможливо щось самостійно робити з записом. В той день вони перебували в патрулі у форменому одязі В патрулі він був старшим та керував службовим ОСОБА_16 та скоріш за все спілкувався з потерпілим як з водієм. Хто саме брав документи у потерпілого зараз не може сказати точно, як і те, чи повертали документи. Потерпілого не відсторонили від керування човном так була тільки підозра на перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. Як вони всі сходили на понтон з човна та ОСОБА_16 зараз не пам`ятає. З Правилами поведінки поліцейських він ознайомлений та вважає, що його поведінка відповідала цим Правилам. При русі потерпілого до стоянки авто на човновій станції, він кілька разів казав останньому зупинитись, але потерпілий всі його законні вимоги ігнорував та зухвало поводився. Хто саме приймав рішення про складання адміністративного матеріалу відносно потерпілого зараз не пам`ятає. Злісна непокора потерпілого на вимоги поліції виражались в вербальних погрозах в їх бік в словесній формі. Фактично потерпілого вони не затримували. З часу застосування фізичної сили до потерпілого, як поліцейського заходу, до приїзду машини швидкої допомоги пройшло близько 20 хвилин. Рішення про застосування фізичної сили до потерпілого ними не обговорювалось, вони вдвох з ОСОБА_6 вчинили вказані дії для заспокоєння потерпілого, а саме, коли потерпілий різко розвернувся до ОСОБА_6 , він взяв потерпілого своєю правою рукою за його праву руку, при цьому попрохавши пройти до альтанки, однак останній ніяк не реагував, тому вони з ОСОБА_6 поклали потерпілого на асфальт. При цьому він зробив потерпілому підніжку. Уточнив, що він неодноразово вказував потерпілому поліцейську вимогу зупинитись, коли той йшов до свого авто на стоянці, який не реагував на його вимогу, тому вважає, що інші заходи застосувати не було можливості. Потерпілому захисник не викликався так як в цьому не було необхідності, а той не казав про це. Тобто, метою застосування такого поліцейського заходу слугувало те, що потерпілий намагався втекти до свого автомобіля, не реагував на їхні законні вимоги, погрожуючи при цьому. Про те, що авто потерпілого було на стоянці станції було відомо зі слів самого потерпілого, який казав, що зараз сяду в авто і поїду святкувати свій день народження. Що було в пакетах, які тримав в руках потерпілий, йому не було відомо. Підставою для складання відносно потерпілого протоколу за ст. 185 КУпАП було те, що останній шарпав їх за формений одяг, висловлював в їх бік різні образи та погрози. Його кілька разів викликали до суду при розгляді протоколів за ст.130 та 185 КУпАП.

На питання захисника ОСОБА_9 відповів, що відстань від потерпілого до автомобілів на стоянці була десь до 30 метрів та при цьому на його вимоги зупинитись потерпілий казав, що зараз сяде в своє авто і поїде далі святкувати день народження. Після застосування заходів фізичного впливу та до прибуття авто швидкої допомоги вони не могли скласти всі документи, так як потерпілий почав казати, що йому погано, а його родичі казали, що вони вже викликали швидку допомогу.

На питання захисника ОСОБА_8 відповів, що після службового розслідування до нього застосували, як і до інших, дисциплінарне стягнення не за застосування заходів фізичного впливу до потерпілого, а за інші порушення. Про застосування цих заходів в той же день вони спочатку доповіли по телефону, а потім складали рапорти.

На питання суду відповів, що перед застосування заходів фізичного впливу він вважав, що потерпілий міг завдати якусь шкоду йому, чи ОСОБА_6 так як поводив себе агресивно, тому він і підійшов до потерпілого, коли той стояв разом з ОСОБА_6 , тримаючи потерпілого за руки та в подальшому поклали останнього на асфальт. Він тільки бачив, що ОСОБА_6 розвернув потерпілого до себе, але подальші його дії він не бачив. ОСОБА_6 тільки допомагав йому, також тримаючи потерпілого за ліву руку, покласти останнього на асфальт та після заспокоєння потерпілого, вони його відпустили, після чого той самостійно піднявся. Він тілесних ушкоджень у потерпілого, як і крові, синців, подряпин чи гематом не бачив. Винним себе не визнає, так як вважає, що діяв в межах закону.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні 31.10.2023 року пояснив, що обвинувачених до події не знав, причин оговорювати кого не будь з них не має та по суті показав, що 15.08.2020 близько 19 години він з батьком ОСОБА_13 повертались з бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де святкував свій день народження зі своєю сім`єю та друзями на належному йому човні «Прогрес» в м. Кременчук по річці ОСОБА_17 . В районі річкового порту в місті його човен зупинив катер водної поліції з трьома поліцейськими, яким він надав всі документи на човен та право керування, при цьому ніяких розмов між ними та поліцією не було, просто попрохали надати документи. Після цього один поліцейський сів до них в човен, а йому сказали рухатись до берега на базу. Коли він на човні приїхав на човнову станцію «Афіни», де стоїть його човен, він разом з батьком вийшов з ОСОБА_18 на понтон, забравши особисті речі з човна, замкнув човен та взявши в руки речі пішов з понтона на берег станції. Коли він вийшов на берег по сходах то працівник поліції ОСОБА_19 , як він потім взнав, схопив його за руку та розвернувши вліво, лівою рукою, стиснутою в кулак, наніс удар в обличчя в область носу. Другий поліцейський, як потім взнав ОСОБА_20 , який стояв поряд, охопив його за шию загибом правої руки та почав бити його в нижню частину ніг. Він випустив з рук пакети з речами, вони його повалили на землю і він впав вдарившись потилицею об асфальт. ОСОБА_19 тримав його за одну руку. Коли він намагався підняти голову, ОСОБА_20 взяв своєю рукою його за лоба і вдарив головою об асфальт та став коліном на груди. Тобто не втрачав свідомість коли впав і намагався піднятися. Потім вони піднялись, а він продовжив лежати на асфальті. Він намагався встати, але йому було погано так як крутилась голова і болів ніс. Він встав через 5 хвилин. Десь через 10 хвилин після цього приїхали його родичі. При конфлікті батько намагався йому допомогти, але третій поліцейський його не підпускав. Коли родичі побачили, що він побитий, викликали швидку допомогу. У нього був зламаний ніс та подертий лікоть. Швидка допомога прибула через 5 хвилин і оглянувши його лікар сказав, що треба їхати в лікарню на госпіталізацію. У нього був великий тиск, лікар повідомив, що може бути струс головного мозку і зламаний ніс. Ніяких розмов між ними та поліцією не було, він сперечався з ОСОБА_20 без нецензурної лайки, можливо висловлював образи. Після цього його повезли в Третю лікарню, де складали в приймальному відділенні протокол по ст.130 КУпАП за керування в нетверезому стані. При цьому, він не тікав та не відмовився пройти тест на приладі. Протокол складав ОСОБА_6 і після цього його поклали в палату, де також складався протокол. Він підписав всі документи та в подальшому провів на стаціонарному лікуванні 21 день.

На питання прокурора відповів, що в човен до них сів третій поліцейський, а не обвинувачені. Протоколи по ст. 130, 185 КУпАП за наслідками розгляду закрили і він до відповідальності не притягався. Документи на човен та посвідчення на право керування передавав комусь з трьох поліцейських, кому саме сказати не може, які в подальшому йому повернув адвокат.

На питання захисника ОСОБА_9 відповів, що при святкуванні дня народження він вживав алкоголь і після цього керував транспортним засобом тому не заперечує, що це є адміністративним правопорушенням. Поліція зупинила їх без пояснення підстав. Документи попрохали передати, але причину зупинки не пояснили та не представлялись. При виході на асфальт ОСОБА_19 вже був там, а ОСОБА_20 може й йшов попереду нього і стояв вже в районі бесідки і в той момент коли ОСОБА_19 його розвернув і вдарив, Бобло стояв від нього десь на 9 годину з лівого боку та після удару, охопивши згином правої руки шию, намагався зробити підніжку та збити з ніг. Чому при допиті потерпілого він вказав, що удар в обличчя йому наніс ОСОБА_20 , а потім стверджував, як і зараз, що ОСОБА_19 - відповів, що тоді помилився, а зараз каже правду. Після конфлікту розмов між ним та поліцією не було, він тільки питав, навіщо зламали носа, що вони відповідали зараз не пам`ятає. Крім батька інших свідків не було, сторожа станції також в той момент не було. Чому на місто події на станцію прибув його знайомий працівник обласної прокуратури ОСОБА_21 сказати не може, він його не викликав. Уточнив, що після падіння одну його руку тримав ОСОБА_19 , а іншу ОСОБА_20 . Моральні страждання виразились в тому, що він 21 день перебував в лікарні на стаціонарному лікуванні.

На питання захисника ОСОБА_8 відповів, що на базі відпочинку «Потоки ОСОБА_22 » вони відпочивали десь з 10 години до 18 години, було близько 8 осіб в окремому приміщенні, вжили на трьох він, батько та ОСОБА_23 за весь час одну літрову пляшку горілки. Рідні та знайомі прибули на базу на таксі. Після удару в ніс у нього була кров на обличчі і він витер її, і кров зупинилась, батько не намагався її зупинити. Чи втрачав він свідомість сказати не може, рідні казали, що він втрачав свідомість в авто швидкої допомоги. При виході з човна на понтон та на сходах він не падав. Вважає, що поліція так з ним вчинила, тому що він намагався свої речі покласти в авто, щоб вони не заважали і вважає, що їх розлютило те, що вони не змогли зразу скласти протокол та почали казати, що він чинив їм опір. Протокол ще не складався, а вони попереджали залишатися на місці, а він не реагував. Він просто взяв з човна свої речі і йшов до авто покласти їх туди. Від болю при ударі кулаком він не кричав. Швидку допомогу викликали його родичі, які приїхали на станцію. Не пам`ятає, що він казав на вимоги поліції, тобто підтвердив, що чув їх вимоги але не виконував. Після події з поліцейським він не спілкувався і не ображав та не висловлювався нецензурною лайкою, казав, що їм необхідно зламати носа.

На питання головуючого відповів, що чому поліція йому сказала їхати на базу сказати не може. При виході з понтону поліція казала йому зупинитись та йти до них до бесідки на що він відповів, що покладе речі в авто і повернеться. На питання чому не виконав їх вимогу пояснив, що відповісти не може. В той день зі знайомим працівником прокуратури ОСОБА_21 він не спілкувався і того не викликав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні 31.10.2023 року пояснив, що потерпілий є його рідним сином, стосунки родинні, обвинувачених до події не знав, причин оговорювати кого не будь не має та по суті показав, 15.08.2020 вони з родиною та друзями сина святкували день народження останнього на базі «Потоки ОСОБА_22 » десь з 10 години до 18.30 години. Після святкування він з сином поїхали на човнову станцію «Афіни» на човні, син за кермом, а всі інші на таксі. На базі вживали одну пляшку горілки 1 л. він, син та ОСОБА_23 . На базу «Потоки ОСОБА_22 » син приїхав на човні по воді. Коли вони з сином повертались на човнову станцію то в районі річкового порту рухався патрульний катер поліції, який розвернувшись поїхав за ними та порівнявшись наказав зупинитись. В ОСОБА_16 було троє працівників водної поліції всі в форменому одязі. Хтось з них попрохав документи на човен та син віддав документи. Після цього до них в човен сів один поліцейський та наказали їм їхати на човнову станцію і таким чином вони прибули на станцію «Афіни». Причаливши до понтону вони з сином взяли з човна свої речі, вийшли на понтон та пішли на причал, син та два поліцейських попереду, потім він і позаду третій поліцейський. Син та двоє поліцейських піднялись на берег, зупинились та почали розмовляти між собою, а він з третім поліцейським, який стояв біля нього, перебували від них на відстані близько 2-3 метрів. Потім один з поліцейських лівою рукою вдарив сина в обличчя, а другий схопив рукою за горло та почав валити сина на асфальт, механізму пояснити не може, після чого вдарив рукою по голові сина, коли той вже лежав на асфальті. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 він впізнав. Він хотів підійти до них, але третій поліцейський його просто не пускав. Потім він підійшов до сина, який лежав на асфальті та запитав як він, у нього був зміщений ніс та з носа йшла кров. Син лежав близько 5 хвилин, потім він допоміг йому піднятися. Родичі приїхали на станцію на таксі десь через 30 хвилин. Після цього син, дружина та ОСОБА_23 поїхали в лікарню, він в лікарню не їздив. Машини швидкої допомоги на човновій станції не було.

На питання захисника ОСОБА_9 відповів, що катер поліції спочатку їхав назустріч з ввімкненими маячками. Спочатку біля бесідки поліція почала розмову з сином, чого хотіла поліція та про що розмовляли він не чув, спілкувались 1-2 хвилини, а потім один з поліцейських вдарив сина по носу. Казали залишатися на місці та розмова була між ними. Чому спочатку при допиті він казав, що сина вдарив ОСОБА_20 відповів, що не пам`ятає та не знає, чому так сказав, в подальшому при слідчому експерименті вказав і впевнений в цьому, що сина вдарив ОСОБА_19 . Також впевнений, що перед ударом поліцейські спілкувались з сином та між ними був діалог. Також інший, вдарив сина по голові в чоло, коли голова сина лежала на асфальті. Син спочатку присів, а потім він допоміг йому піднятися.

На питання захисника ОСОБА_8 відповів, що кров з носа син зупиняв сам. На місці події син свідомість не втрачав, при виході з човна син не падав. Один поліцейський забіг ззаду та схопив сина за шию та почав валити і син падав боком. На уточнююче питання яким саме боком падав відповів, що син падав лівим боком. Також вказав, що після того, як син упав лівим боком, поліцейський, який хапав його за шию поклав його на спину. Поведінка сина після причалювання та станції була нормальна, вони з поліцією не розмовляли, просто взяли речі та йшли, ніхто нічого їм не говорив.

На питання головуючого чи була вимога поліції до сина зупинитись відповів, що не чув. Син ніяких образ в бік поліції не казав.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні 02.11.2023 пояснив, що потерпілий є його кумом, стосунки дружні, обвинувачених до події не знав, причин кого не будь оговорювати відсутні та по суті показав, що 15.08.2020 на базі «Потоки Хаус» в с. Кам`яні Потоки святкували день народження потерпілого приблизно з 10 години до 18 години 30 хвилин. На святі були сім`я потерпілого з дітьми, його сім`я з дитиною, та батьки потерпілого. Він з дружиною потерпілого з донькою прибули на базу на таксі, потерпілий з батьком прибув на човні. За весь час святкування він, потерпілий та батько потерпілого вживали спиртні напої, а саме пляшку горілки ємністю 1л. Після відпочинку він з іншими на таксі поїхали на човнову станцію «Афіни» щоб зустріти там потерпілого з батьком, які поїхали в місто на човні. Прибувши десь через півгодини на станцію він побачив потерпілого, у якого ніс дивився в сторону, його батька та трьох поліцейських, які на його питання що сталося відповіли, що на воді зупинили човен з потерпілим без жилетів для перевірки документів та при спілкуванні виявили ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з рота потерпілого та сказали останньому прибути на човнову станцію для подальшого з`ясування цього та після прибуття на станцію потерпілий почав нападати і вони були змушені застосувати до нього силу. Потерпілий та батько казали, що на них напали поліцейські на понтоні не пояснивши причину нападу, крові у потерпілого він не бачив. Хтось викликав потерпілому швидку допомогу , яка по приїзду забрала того в лікарню з дружиною, а він на таксі відвіз батька потерпілого додому та теж поїхав в лікарню. Потерпілий вже був в палаті.

На питання прокурора відповів, що знає потерпілого близько 15 років, на базі в «Потоки ОСОБА_22 » у потерпілого конфліктів з кимось не було.

На питання захисника ОСОБА_9 відповів, що не знає чому потерпілий з батьком прибув на базу відпочинку на човні, на « ОСОБА_25 » він їхав щоб забрати потерпілого з човнової станції, у якого там було його авто. У потерпілого бачив повернутий ніс, інших тілесних ушкоджень чи крові у того не бачив, чи втрачав потерпілий свідомість не бачив, потерпілий про це йому не казав. Поліцейські всі були у форменому одязі. Крім нього, дружини потерпілого з донькою та його батька на станції був ще охоронець. Про випадки, коли потерпілий після вживання алкоголю керував потім човном йому не відомо. З прибуття на « ОСОБА_25 » та забирання потерпілого в лікарню пройшло від 40 хвилин до години. Чи було за цей час спілкування між потерпілим та поліцією не може сказати чи стверджувати, так як не пам`ятає, вони перебували на відстані між ними 2-3 метрів. Чи казав потерпілий хто його вдарив також не пам`ятає.

На питання захисника ОСОБА_8 відповів, що на базі відпочинку були інші люди але вони відпочивали в бані окремо, на « ОСОБА_25 » він прибув десь у 19 годині на початку 20 години. Швидку викликав або він або дружина потерпілого ОСОБА_26 , які вказували причини виклику зараз не пам`ятає. Потерпілий казав, що він йшов на території станції з речами в руках і на нього напали поліцейські і хто наніс йому удар та чи казав це, зараз не пам`ятає.

На питання головуючого відповів, що не пам`ятає, чи питав у потерпілого, чому він в стані алкогольного сп`яніння поїхав за кермом човна по річці. Потерпілий з поліцейським при ньому на станції та в лікарні не розмовляли.

Свідок ОСОБА_27 , в судовому засіданні 02.11.2023 пояснила, що потерпілий є її чоловіком, обвинувачених до події не знала, причин кого не будь оговорювати відсутні та по суті показала, що вони сім`єю святкували день народження чоловіка на базі «Потоки Хаус» в с. Капм`яні Потоки десь з 10.30 години до 19 години, потім діти поїхали десь о 17 годині. Були присутні вона, чоловік, їх дитина з падчеркою, мама та батько чоловіка, кум ОСОБА_23 з дружиною та дитиною і знайома Облог. Вона, чоловік, троє дітей на базу прибули на човні, інші особи на таксі. Алкоголь - 1 пляшку горілки ємністю 1 л вживали чоловік, його батько та ОСОБА_23 . О 17 годині Облог поїхала на своєму авто з дітьми та мамою чоловіка. Вона з падчеркою та ОСОБА_23 на таксі поїхали на станцію щоб зустріти чоловіка з батьком, які поїхали на човні. Близько 30 хвилин вони їхали до човнової станції, щоб забрати чоловіка і батька та побачили на станції поліцію та чоловіка, у якого ніс повернутий в сторону та червоне око. На її питання чоловік не відповів та сказав, що в нього крутиться голова, його батько теж був схвильований. Вона зробила три фото обличчя чоловіка та викликали швидку допомогу, повідомивши, що водна поліція зупинила чоловіка та вдарила його в ніс і зламала, про що повідомила і поліцію. Швидка прибула через 10-15 хвилин та забрала чоловіка в машину, а після лікар казав, що чоловік втрачав свідомість на 2 хвилини. Вона сіла в швидку та разом з чоловіком поїхали в Третю лікарню, де в приймальному відділенні чоловіка ОСОБА_28 та не дозволили поліції забрати його з собою. В лікарню прибув начальник водної поліції та казав, що через таких осіб, які в стані сп`яніння їздять на човнах трапляються трагічні випадки на воді. Там чоловік пройшов освідування на приладі алкотестер, що показав останній вона не пам`ятає. Вона з ОСОБА_29 були в палаті у чоловіка, де поліція склала протокол на чоловіка, при цьому чоловік не міг читати через набряк обличчя. Потім в приймальному відділенні в них поліція відібрали пояснення і після 24 години вона поїхала додому.

На питання ОСОБА_9 відповіла, що чому чоловік поїхав на базу відпочинку на човні, знаючи, що буде вживати алкоголь сказати не може. Вони їхали на станцію, щоб забрати чоловіка і батька з їх речами, в таксі перебували вона, ОСОБА_23 , падчерка, яке було авто не пам`ятає, у чоловіка на станції стояв його автомобіль. Чи казав чоловік хто його вдарив зараз не пам`ятає. ОСОБА_30 на станції спілкування між чоловіком та поліцією було, але суть не пам`ятає. Знайомого ОСОБА_21 на станцію викликала вона, так як той є прокурором та їх знайомим по навчанню їх дітей в школі, але по прибуттю на станцію вона з ним не спілкувалась.

На питання ОСОБА_8 відповіла, що на базі відпочинку були сторонні люди, але вони відпочивали окремо від всіх. Чи казала лікарям швидкої за криваве око у чоловіка не пам`ятає, що чоловік втрачав свідомість вона не бачила, про це казав лікар. Чи мав чоловік змогу на базі відпочинку залишити човен не знає.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 08.11.2023 пояснив, що обвинувачені на час події були його колегами по роботі, стосунки робочі, потерпілого до події не знав, причин кого не будь оговорювати відсутні та по суті показав, що влітку 2020 року близько 16-17 години, точних даних на даний час сказати не може, він в складі водного патруля разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де старшим був ОСОБА_7 , як офіцер, патрулювали на патрульному ОСОБА_16 , за кермом якого був він, акваторію р. Дніпро та в районі території міста побачили човен, який рухався на зустріч, на якому перебувало двоє осіб, які рухались з порушенням правил, а саме в водія човна та пасажира були відсутні на собі рятувальні жилети, тому вони розвернулись та поїхали за даним човном, подаючи при цьому звукові та світлові сигнали та піднявши червоний прапорець на зупинку човна. Але човен на попереджувальні сигнали не реагував та продовжував рух, тому вони наздогнали човен, після чого той зупинився. За кермом човна перебував потерпілий. Вони представились, хто саме на даний час сказати не може, та повідомили причину зупинки, а саме відсутність у осіб рятувальних жилетів та попрохали документи на човен та на право керування. Потерпілий надав документи і при спілкуванні виникла підозра, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння, після чого вони повідомили, що човну необхідно рухатись на човнову станцію для подальшого спілкування та складання документів за порушення і він пересів в човен до потерпілого на випадок зміни курсу, спроби втечі, тощо. Після чого ОСОБА_16 та човен потерпілого дійшли до човнової станції «Афіни», де було місце стоянки човна потерпілого. При русі на станцію потерпілий з кимось спілкувався по мобільному телефону. Прибувши на станцію, потерпілий вийшов з ОСОБА_18 та почав казати, що він вже не на воді і тому водна поліція не має ніяких прав щодо пред`явлення будь яких претензій до нього, висловлюючись нецензурною лайкою в їх бік. При збиранні речей з човна потерпілий кілька раз похитнувся, а при виході з човна на причал спіткнувся та хапався за щось руками, щоб не впасти. І його дії не відповідали обстановці. Після цього потерпілий та пасажир, як йому потім стало відомо його батько, взяли в руки речі та пішли по понтону до виходу на пірс станції. При русі вони казали йти до бесідки, яка була поряд зі східцями для подальшого спілкування та оформлення документів, на що потерпілий не реагував, кажучи, що він перебуває на березі і вони не мають відношення до нього. Вони неодноразово казали потерпілому пройти до бесідки, але останній на це ніяк не реагував, при цьому висловлюючись в їх бік нецензурною лайкою та кажучи, що він зараз сяде в авто і поїде далі святкувати свій день народження. Коли потерпілий пішов в бік свого авто, ОСОБА_6 , після неодноразових попереджень залишатися на місці, схопив його за руку. Він йшов з причалу останнім, ОСОБА_6 йшов першим, щоб знайти на станції свідків для складання протоколу, за ним рухались потерпілий, ОСОБА_7 , батько потерпілого і він. Після цього сталася штовханина, підбіг батько, якого він стримував на місці, щоб він не наближався до колег, ставши між ними. Що конкретно відбувалося за його спиною він не бачив. Після він побачив, що потерпілий лежить спиною на асфальті, його товариші стояли поряд з ним. Потерпілий десь через хвилину сам піднявся і далі вони спілкувались щодо складання протоколу. Протокол відносно потерпілого складав він за ст. 130 КУпАП, перед цим пропонуючи останньому пройти огляд на приладі, який у них був в катері. Після цього приїхала машина швидкої допомоги та після огляду потерпілого забрала його в лікарню. Він також з колегами поїхали в лікарню для продовження оформлення документів. В лікарні потерпілий пройшов освідування на приладі алкотестер, який показав у останнього стан сильного сп`яніння.

На питання прокурора відповів, що маршрут патрулювання була прибережна водна зона міста, хто саме просив надати документи і кому саме потерпілий їх надавав зараз не пам`ятає. Протокол за перебування на воді без рятувальних жилетів ними не складався, так як це право суднохідної інспекції, яку вони про випадок не повідомляли, але підстава зупиняти була. Протокол по ст. 130 за відмову від проходження огляду складений на станції не був, так як потерпілого забрала швидка допомога в лікарню. У потерпілого після падіння він видимих тілесних ушкоджень не бачив.

На питання представника потерпілого відповів, що результат розгляду протоколу за ст. 130 КУпАП йому невідомий.

На питання захисника ОСОБА_9 відповів, що після підняття потерпілого він у останнього крові не бачив, після цього вони спілкувались з потерпілим і той відповідав їм. Підозра на стан сп`яніння виникла через запах алкоголю з рота потерпілого, чи було у того почервоніння обличчя зараз не пам`ятає. У них на воді та на березі була одна бодікамера, якою вони проводили зйомку події, але камера проводила відеозйомку не постійно, так як через поганий технічний стан могла самостійно виключатися. Потерпілий спотикався спочатку в човні та хапався за щось, потім на понтоні та коли піднімався по сходах, але не падав. Коли почалась якась метушня він тримав батька на відстані та не бачив що відбувалося, подивився вже коли потерпілий лежав животом на асфальті, ОСОБА_7 був нахилений над ним і притримував потерпілого, а ОСОБА_6 стояв поряд, чи ставав Бобло ногою на потерпілого зараз не пам`ятає. Потерпілий піднявся самостійно. Після цього були присутні родичі та знайомі потерпілого, хто саме не знає, при цьому спілкування між потерпілим та ними трьома не було, потерпілий тільки висловлювався в їх адресу нецензурною лайкою та погрожував звільненням.

На питання захисника ОСОБА_8 відповів, що після того як потерпілий піднявся у нього була не зовсім стійка хода, але він вже не біг до свого авто, при ньому потерпілий свідомість не втрачав.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, вина останнього підтверджується, як показаннями самих обвинувачених, так і показаннями потерпілого, свідків та дослідженими в ході судового розгляду належними та допустимими доказами по справі:

- витягом з ЄРДР від 17.08.2020, згідно якого за заявою ОСОБА_10 від 17.08.2020 внесені відомості про вчинення відносно потерпілого злочину за ч.2 ст. 365 КК України, а саме працівники водної поліції м. Кременчук спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що мали місце 15.08.2020 на території човнової станції «Бухта Афіни» в м. Кременчук за заявою потерпілого про обставини вчинення злочину ( т.1,а.с.121);

- заявою ОСОБА_10 від 16.08.2020, гідно якої останній вказав на спричинення йому працівниками водної поліції ТУ 15.08.2020 близько 20 години на човновій станції «Афіни» ( т.1, а.с. 122);

- копії з журналу інструктажів із підписами працівників сектору водної поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , які здійснювали патрулювання Кременчуцьким водосховищем 15.08.2020 з 19 години до 21 години та диск з відеозаписом ( т.1,а.с.124-125);

- протоколом огляду відеозаписів на оптичному диску від 14.09.2021, згідно якого проведено огляд відео з бодікамери працівників поліції, отриманому на виконання доручення прокурора на якому зафіксовано патрулювання Кременчуцького водосховища з період часу з 19.30 години до 20.30 години 15.08.2020 та диск для лазерних систем зчитування, згідно яких зафіксовано події 15.08.2020 стосовно спілкування з потерпілим на базі «Афіни» (т.1,а.с.126-131),

- речовим доказом - 11 відеофайлів, витребуваних в порядку ст. 36 КПК України, визнаний за постановою слідчого від 14.09.2021 ( т.1,а.с.132-134);

- довідкою Станції екстреної медичної допомоги №2 м. Кременчук, згідно якої зафіксований виклик до потерпілого 15.08.2021 на станцію «Бухта Афіни» та виїзд бригади екстреної допомоги до потерпілого та діагноз : струс головного мозку, перелам носа, ознаки алкогольного сп`яніння та доставку в 3-ю лікарню з 21 години до 21.30 години. Початок захворювання близько 20 години. Скарги на головний біль, нудоту, біль в носі, утруднення дихання через ніс ( т.1,а.с.136);

- висновком судово-медичного експерта №1339 від 24.02.2021 Полтавського обласного бюро СМЕ, згідно якого проведенням судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_10 з урахуванням даних наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі змішенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна спинки носу, які могли утворитися не менш ніж однократної дії тупого (их) обмеженого (их) предмету ( ів) яким могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті або інші предмети з побідними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище, кваліфікуються лише у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень під експертний міг перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них (т.1,а.с.137-139).

- слідчим експериментом за протоколом від 08.04.2021 з відеозаписом даної слідчої дії, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 показав про обставини вчинення відносно нього злочину (т.21,а.с.140-142);

- протоколом огляду відеозапису слідчої дії з фото таблицею до протоколу слідчого експерименту з потерпілим, згідно якого останній показав про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень та дії обвинувачених( т.1.а.с.143-150);

- додатковим висновком експерта №386 від 19.05.2021, згідно якого вказано, що потерпілий міг отримати вищевказані тілесні ушкодження в момент, вірогідніше за все, який зображено на відео та підтверджується скріншотами №9 та № 10 відео з « ОСОБА_31 », а саме на яких зафіксовано момент нанесення ОСОБА_6 удару потерпілому в обличчя ( т.1.а.с.151-153);

- слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_10 за протоколом від 28.05.2021 з застосуванням відеозапису даної слідчої дії на флеш накопичувачі, згідно якого потерпілий на місці показав про обставини вчинення відносно нього злочину (т.1, а.с. 154-157);

- оглядом відеозапису за протоколом від 21.07.2021 з ілюстративною таблицею до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 28.05.2021, згідно якого при перегляді відеозапису встановлено, що коли потерпілий йшов, його ззаду схопив за руку поліцейський, який був вище зростом ніж інші, який в подальшому наніс йому удар кулаком лівої руки в ділянку носу, а другий поліцейський в цей момент обійшов його ззаду, та обхвативши своєю рукою його шию. Повалив його спиною на землю і коли він упав на землю, той доторкнувся своєю рукою його голови та штовхнув її до землі (т.1,а.с.158-165);

- слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_13 за протоколом від 28.05.2021 з застосуванням відеозапису даної слідчої дії на флеш накопичувачі, згідно якого свідок на місці показав про обставини вчинення відносно ОСОБА_10 злочину ( т.1,а.с.166-169);

- оглядом відеозапису за протоколом від 22.07.2021 з ілюстративною таблицею до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 28.05.2021, згідно якого при перегляді відеозапису встановлено, що поліцейський, який вище зростом схопив потерпілого за руку після чого тією ж рукою ударив сина в область носу, а другий поліцейський обхопив сина ззаду рукою за шию, зробив підніжку та кинув на асфальт, потім при підняв голову сина і вдарив об асфальт ( т.1,а.с.170-177);

- додатковим висновком експерта №728 від 06.08.2021, згідно якого покази, надані підекспертним ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту( 28.05.2021р.) загалом не протирічать механізму утворення локалізації тілесних ушкоджень у останнього. Між показами ОСОБА_10 та тілесними ушкодженнями та їх механізмом утворення, вказаним в експертизі № 1339 вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Покази свідка ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту загалом не протирічать механізму утворення локалізації тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 , кількості та обставинам, об`єктивним даним експертизи №1339. Між показами свідка ОСОБА_13 та тілесними ушкодженнями, їх механізмом утворення у ОСОБА_10 , вказаним в експертизі №1339 вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок ( т.1,а.с.178-180);

- впізнанням особи по фото з потерпілим ОСОБА_10 за протоколом від 16.07.2021 з додатком до протоколу, згідно якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка була учасником вищевказаних подій та нанесла йому удар кулаком в обличчя 15.08.2020 ( т.1,а.с.181- 184);

- впізнанням особи по фото з потерпілим ОСОБА_10 за протоколом від 16.07.2021 з додатком до протоколу, згідно якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка була учасником вищевказаних подій та затримувала його на станції «Афіни» 15.08.2020 ( т.1,а.с.185- 188);

- впізнанням особи по фото з потерпілим ОСОБА_10 за протоколом від 16.07.2021 з додатком до протоколу, згідно якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка була учасником вищевказаних подій та утримувала його батька на станції «Афіни» 15.08.2020 під час його затримання ( т.1,а.с.189- 192);

- флеш носієм до впізнання осіб потерпілим ОСОБА_10 ( т.1,а.с.193);

- впізнанням особи по фото зі свідком ОСОБА_13 за протоколом від 16.07.2021 з додатком до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка була учасником вищевказаних подій та утримувала його на станції «Афіни» 15.08.2020 під час затримання потерпілого ОСОБА_10 ( т.1,а.с.194-197);

- впізнанням особи по фото зі свідком ОСОБА_13 за протоколом від 16.07.2021 з додатком до протоколу, згідно якого ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 як особу , яка була учасником вищевказаних подій та нанесла удар ОСОБА_10 кулаком в обличчя 15.08.2020 на станції «Афіни» ( т.1, а.с.198-201);

- впізнанням особи по фото зі свідком ОСОБА_13 за протоколом від 16.07.2021 з додатком до протоколу, згідно якого ОСОБА_13 впізнав особу, зображеного на фото №1, як особу, який безпосередньо затримував його сина на станції «Афіни» 15.08.2020 ( т.1, а.с. 202-205);

При цьому, суд не вбачає дану слідчу дію належним та допустимим доказом, так як на фото № 1 зображена особа, яка не має відношення до даного кримінального провадження, а зображення ОСОБА_7 знаходиться під № 2.

- флеш носієм до впізнання осіб свідком ОСОБА_13 ( т.1,а.с.206);

- слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_12 за протоколом від 16.07.2021 з застосуванням відеозапису даної слідчої дії на флеш накопичувачі, згідно якого свідок на місці показав відомі йому обставини затримання ОСОБА_10 15.08.2020 на станції «Афіни» (т.1,а.с. 207-210);

- оглядом відеозапису за протоколом від 22.07.2021 з ілюстративною таблицею до протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 , згідно якого при перегляді відеозапису зафіксовано обставини, свідком яких був ОСОБА_12 ( т.1,а.с.211-220);

- висновком експерта № СЕ-19/117-21/10120-ПС від 31.08.2021, згідно якого у ОСОБА_10 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально - психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості (ситуація зумовила виникненням тимчасових проблему декількох не основних сферах життєдіяльності) і виникли внаслідок впливу обставин його затримання та застосування до нього фізичної сили 15.08.2020. За умов ситуації, що досліджується ОСОБА_10 спричинені страждання (на моральному рівні), які з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_10 є помірними. Орієнтовний розмір рекомендованої грошової компенсації за завдані моральні страждання (моральну шкоду ОСОБА_10 у ситуації його затримання та застосування до нього фізичної сили 15.08.2020, може становити 4,5 мінімальних заробітних плат. Рішення щодо визначення грошового розміру компенсації завданих ОСОБА_10 моральних страждань є прерогативою суду ( т.1.а.с. 222-232);

- постановою про визнання речовим доказом від 26.08.2021 шість фотознімків на яких зображений ОСОБА_10 до та після подій 15.08.2020, які надані ОСОБА_10 (т.1,а.с.235-236);

- оглядом шістьох фотознімків на яких зображений ОСОБА_10 до (фото під № 1,2,3 ) та після подій 15.08.2020 (фото під № 3,4,5), які надані ОСОБА_10 , які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 26.08.2021( т.1,а.с.237-244);

- речовим доказом шість фотофайлів (фотознімків) на яких зображений ОСОБА_10 до та після подій 15.08.2020, які надані ОСОБА_10 , які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 07.09.2021, а саме флеш носій (т.1,а.с.246-248);

- оглядом фотознімків за протоколом від 07.09.2021, які визнані речовим доказом за постановою від 26.08.2021, згідно яких на шести фотознімках зображено обличчя потерпілого ОСОБА_10 , а саме на фотознімках під №№ 1,2,3 зображений потерпілий ОСОБА_10 з жінкою похилого віку, сам та з молодою жінкою, на фото № 4 зображено обличчя потерпілого в анфас, на № 5- обличчя потерпілого дещо повернуто в ліву сторону та на № 6 - в праву сторону, при цьому на фото під №№ 4,5,6 вбачається викривлення носу потерпілого в ліву сторону ( т.2, а.с. 1-8);

- посадовою інструкцією інспектора сектору водної поліції відділу превенції КВП ГУНП в Полтавській області, затвердженої 26.02.2020 начальником КВП ГУНП в Полтавській області та підписана ОСОБА_7 24.02.2020 ( т.2, а.с. 14-17);

- посадовою інструкцією поліцейського сектору водної поліції відділу превенції КВП ГУНП в Полтавській області, затвердженої 26.02.2020 начальником КВП ГУНП в Полтавській області та підписана ОСОБА_6 24.02.2020 ( т.2.а.с. 22-25);

- журналом проведення інструктажу щодо дотримання заходів безпеки під час здійснення профілактичних рейдів від 03.01.2020 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 ( т.2,а.с.26-27);

- планом проведення рейду на Кам`янському водосховищі на 15.08.2020, затвердженого начальником відділу превенції КВП ГУНП в Полтавській області 14.08.2020, згідно якого заплановано проведення рейду працівниками поліції ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_12 15.08.2020 з 16 години по 23 годину( т.2,а.с.28);

- диском для лазерних систем зчитування з відеофайлами нагрудних камер спостереження поліцейських, згідно яких зафіксовано обставини затримання потерпілого ОСОБА_10 на спричинення останньому тілесних ушкоджень, який був наданий прокурору на вимогу про направлення інформації від 18.10.2020 ( т.2,а.с.29), до цього вказаний диск Кременчуцьким ВП був направлений до ДВБ ( т.1,а.с.123) ;

- наказом № 595 о/с від 28.11.2019, згідно якого сержанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського сектору водної поліції відділу превенції КВП ГУНП в Полтавській області( т.2.а.с.31);

- наказом № 347 о/с від 10.07.2018, згідно якого ст. сержанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора сектору водної поліції відділу превенції КВП ГУНП в Полтавській області( т.2.а.с.32);

- довідкою про закінчення первинної професійної підготовки ОСОБА_6 ( т.2.а.с.36-37);

- свідоцтвом про проходження початкової підготовки та підвищення кваліфікації ОСОБА_7 ( т.2,а.с.38);

- присягою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( т.2,а.с.40,41);

- наказом начальником ГУПН в Полтавській області, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оголошено догану за результатами висновку службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження від 17.08.2020 за ч.2 ст.365 КК України ( т.2,а.с 57-58);

- висновком службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження від 17.08.2020 за ч.2 ст. 365 КК України, затвердженого наказом начальником ГУПН в Полтавській області, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оголошено догану ( т.2,а.с 66-76);

- постановою Крюківського районного суду м. Кременчук від 06.11.2020 за ст. 185 КУпАП ( т.2.а.с. 101-103; 77 - 103), оригінали адміністративного матеріалу окремо;

- постановою Крюківського районного суду м. Кременчук від 23.11.2020 за ч.5 130 КУпАП ( т.2.а.с.136; 106 - 140), оригінали адміністративного матеріалу окремо;

- доручення прокурора від 17.08.2020 начальнику Полтавського УВБ на проведення слідчих ( розшукових) дій в порядку ст. 36,41 КПК України щодо відшукування відеозаписів подій 15.08.2020 на базі відпочинку «Бухта Афіни» ( т.2,а.с.184-185); та допит свідка щодо надання відеозаписів з бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ( т.2,а.с.188-192);

- супровідна Полтавського УВБ прокурору на виконання доручення та направлення двох дисків ( т.2, а.с. 186);

- оглядом відеозаписів на оптичному диску за протоколом від 07.04.2021 з фото таблицею ( скріншоти №№ 1-22, згідно яких зафіксовані події, які мали місце при затриманні ОСОБА_10 15.07.2020 ( т.2, а.с.193-218);

- речовими доказами - 10 відеофайлів ( відеозаписи ) з камер спостереження ПП «Комплекс Афіни», які знаходяться на диску для лазерних систем зчитування, визнані речовими доказами за постановою слідчого від 07.04.2021, згідно яких зафіксовані події, які мали місце при затриманні ОСОБА_10 15.08.2020 ( т.2, а.с. 219-222);

- запит Полтавського УВБ до начальника Кременчуцького ВП щодо наявності відеозаписів з нагрудних камер поліцейських 15.08.2020 ( т.2.а.с.223);

ІV. Оцінка суду.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши в ході судового розгляду надані сторонами докази встановлено наступне.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 15.08.2020 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_14 після зупинки потерпілого за наявні порушення правил безпеки на воді та подальшого з`ясування питання перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння спрямували човен потерпілого до човнової станції. Приїхавши до станції «Афіни», ОСОБА_10 та його батько вийшли з човна, забрали з нього свої речі, при цьому одного разу потерпілий впав на лобове скло човна обличчям. В подальшому, ОСОБА_10 ним було неодноразово запропоновано пройти до бесідки, що на березі станції для складання адміністративних матеріалів, однак той відмовився, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою та повідомив, що йде до свого автомобіля покласти речі та їхати далі святкувати свій день народження. ОСОБА_6 , який відлучався шукати свідків, в цей час повернувся та хотів зупинити потерпілого, який поводив себе та висловлювався агресивно в їх бік. Він бачив, як ОСОБА_6 хотів розвернути потерпілого до себе, який зробив рух в напрямку ОСОБА_6 . Він не бачив, щоб ОСОБА_6 вдарив потерпілого, однак через поведінку потерпілого допускав, що той може вдарити когось із поліцейських пакетами і тому застосував прийом до ОСОБА_10 , а саме правою ногою зробив підніжку та правою рукою обхопив шию потерпілого ззаду, після чого поклав потерпілого на землю задньою частиною тіла. Потім він і ОСОБА_6 притримали потерпілого, щоб той прийшов у себе та відпустили. В подальшому ОСОБА_10 піднявся самостійно та продовжив їм погрожувати. В цей час ОСОБА_14 перебував поруч із батьком потерпілого. В подальшому на місце події приїхали родичі та друзі потерпілого, які висловлювали своє невдоволення по відношенню до них, а потім викликали швидку допомогу, яка забрала ОСОБА_10 до лікарні, де потерпілий пройшов тест на приладі «Алкофор», який показав у його крові 1,65 проміле алкоголю. Тест було проведено в присутності двох свідків та в подальшому було складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_10 за ст.130 та ст.185 КУпАП, які складав ОСОБА_14 . Відеозйомка обставин події проводилась не безперервно, так як у відділі була в наявності тільки одна бодікамера, яка на той момент мала технічні несправності та безпричинно вимикалась. Стверджував, що він особисто не наносив ніяких ударів потерпілому, тільки застосував прийом «підніжка» та поклав потерпілого на землю, щоб зупинити його протиправну поведінку. Вказав, що як він так і ОСОБА_6 неодноразово вказував потерпілому пройти до бесідки для складання матеріалів та проходження тесту на стан сп`яніння і надання пояснень щодо обставин керування човном без рятувальних жилетів та в стані сп`яніння, та застосуванням до того в разі невиконання їх законних вимог заходів фізичного впливу, однак ОСОБА_10 повністю проігнорував їх вимоги і направився до свого автомобіля. При цьому, у них були підстави вважати, з огляду на поведінку потерпілого, що той може сісти в автомобіль і закритися в ньому, тоді у них не буде жодних підстав для його затримання. Також зазначив, що вміст пакетів їм не був відомий, він мав підстави вважати, що в них може бути щось важке, чим можна заподіяти тілесні ушкодження поліцейським. Зазначив, що діяв у межах закону, визначених ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію».

Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та надав суду показання, аналогічні показанням ОСОБА_7 , при цьому звернув увагу суду, що перед застосуванням заходів фізичного впливу відносно потерпілого ОСОБА_10 останній поводив себе агресивно та на неодноразові вимоги його та ОСОБА_7 пройти до бесідки для складання матеріалів та перевірки на приладі на стан сп`яніння не реагував. Заперечив, що умисно наніс удар потерпілому в обличчя, вказавши, що дійсно, коли повертав потерпілого обличчям до себе з метою зупинки, то випадково, наніс тому один удар долонею лівої руки в обличчя, в область носу, однак зробив це не умисно.

Допитаний потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що 15.08.2020 року відпочиваючи на базі він особисто вживав спиртні напої, а саме разом із батьком та кумом випили 1л горілки. В подальшому, перебуваючи в нетверезому стані, сів за кермо свого човна та поплив по р. Дніпро разом із батьком до човнової станції «Афіни», однак зауважив, що на його думку він не перебував в такому стані сп`яніння, яке б завадило йому керувати човном, він все розумів та усвідомлював. По дорозі на воді його було зупинено працівниками водної поліції. Не заперечував, що на час зупинки його човна він та батько були без рятувальних жилетів. По прибуттю до човнової станції «Афіни» він пришвартував човен та рушив до власного автомобіля з пакунками в обох руках, в яких були особисті речі. Підтвердив, що по дорозі працівники поліції йому неодноразово казали про необхідність зупинитися та пройти до бесідки для складання адміністративних матеріалів, на що він повідомив, що зробить це як тільки віднесе пакети в автомобіль і покладе всі свої речі до машини. Стверджував, що ОСОБА_6 вдарив його кулаком лівої руки в обличчя, а саме в ніс та від удару ніс перекосився. В цей час ОСОБА_7 схопив його за шию ззаду та «підсічкою» завалив на землю при цьому він вдарився потилицею об асфальт. Потім його тримали обоє поліцейських за руки та ОСОБА_7 коліном став на його грудну клітину. В подальшому йому дозволили піднятися та приїхали його родичі й викликали швидку медичну допомогу та його було госпіталізовано до лікарні де відносно нього склали протокол за ст. 130 КУпАП підтвердив, що під час складання протоколу він пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків та було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що протокол за ст. 185 КУпАП відносно нього не складався, про його існування він дізнався вже коли його було викликано до суду.

При цьому, не зміг пояснити суду, чому він не виконав вказівку працівників поліції, які неодноразово просили його пройти до бесідки для складання протоколу, не зміг, пояснивши суду, що не може цього пояснити. Також, суд критично оцінює показання потерпілого щодо повідомлення поліцейським, що він повернеться після того, як тільки віднесе пакети в автомобіль і покладе всі свої речі до машини, що спростовується дослідженими доказами по справі.

Суд звертає увагу, що на початку досудового розслідування при допиті в якості потерпілого вказував, що його в ніс вдарив ОСОБА_7 , однак в подальшому змінив свої показання та стверджував, що в обличчя кулаком його вдарив саме ОСОБА_6 , пояснивши це тим, що був у такому стані, що не міг чітко пригадати всі події, однак згодом все пригадав та надав вже достовірні показання слідчому. При цьому стверджував, що між ним та поліцейськими практично не було спілкування на воді та на човновій станції, вказував, що він ніяким чином не ображав останніх та не лаявся в їх бік нецензурною лайкою.

Таким чином, в ході судового розгляду при допиті потерпілого достеменно встановлено, що останній не заперечував факту, що вживав у цей день спиртні напої, а саме 1 л горілки на трьох та в стані алкогольного сп`яніння керував прогулянковим човном. В подальшому, він з невідомих причин, які не зміг пояснити суду, не виконав законної вимоги поліцейських зупинитися та пройти до бесідки для складання адміністративних матеріалів, а пішов далі, до свого автомобіля. При цьому, підтвердив суду той факт, що поліцейські неодноразово вказували йому зупинитись та попереджали про застосування заходів впливу за невиконання їх вимог, на які він не реагував.

Суд звертає увагу, що можливою причиною вказування спочатку на ОСОБА_32 , як на особу, що його вдарила рукою в обличчя, могла слугувати обставина перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний свідок ОСОБА_13 , батько потерпілого, надав суду показання, які підтверджують факт вживання алкоголю його сином ОСОБА_10 у кількості 1 л горілки на трьох та подальше керування останнім моторним човном в нетверезому стані та перебування його та потерпілого в човні без рятувальних жилетів. Також вказав, що потерпілий хотів віднести речі до автомобіля тримаючи в обох руках пакети, при цьому поліцейські казали сину пройти до бесідки, але той відповів, що віднесе речі до автомобіля та прийде. Потім він побачив, як один із поліцейських вдарив сина в обличчя кулаком, а другий схопив за шию та повалив на землю. В цей час третій поліцейський стояв поруч перед ним, не даючи можливості підійти до сина, тому він всього не бачив, але бачив, як син лежав на землі та один із поліцейських наступив сину коліном на груди, в подальшому син встав самостійно, витер кров і в цей час на станцію приїхали дружина, кум та інші родичі.

Допитаний свідок ОСОБА_24 суду показав, що не був прямим свідком подій, що відбулись між ОСОБА_10 та поліцейськими, прибув на місце події пізніше та побачив, що у ОСОБА_33 зламаний ніс, яки був скошений у сторону, крові на обличчі не було. Сам ОСОБА_34 повідомив, що відбувся інцидент із поліцейськими та не казав, хто конкретно з трьох поліцейських його вдарив. ОСОБА_34 з батьком казали, що поліцейські напали на ОСОБА_33 та побили, а поліцейські на місці стверджували, що саме ОСОБА_34 поводив себе агресивно і вони змушені були його «скрутити». Також даний свідок підтвердив вживання спиртного ним, потерпілим ОСОБА_10 та батьком останнього в кількості 1 л горілки на трьох при святкуванні дня народження потерпілого.

Допитаний свідок ОСОБА_27 , дружина потерпілого, суду показала, що в той день вони святкували день народження чоловіка на базі відпочинку «Потоки ОСОБА_22 ». Очевидцем конфлікту між її чоловіком та поліцейськими вона не була. По прибуттю на човнову станцію вона побачила свого чоловіка із зламаним носом, тому викликала швидку допомогу. Там, на місці, зробила три знімки обличчя чоловіка на мобільний телефон. Підтвердила факт вживання алкоголю чоловіком та подальше керування ним човном.

Допитаний свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 15.08.2020 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після зупинки потерпілого за наявні порушення правил безпеки на воді та подальшого з`ясування питання перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння спрямували човен потерпілого до човнової станції, надав суду показання, аналогічні показанням ОСОБА_7 , вказавши, що коли всі йшли на причал, ОСОБА_10 піднявся сходами та проходив повз бесідку і йому колеги запропонували пройти в бесідку для складання адміністративного матеріалу, на що останній повідомив, що він вже на березі, він нічого не робив, тому вони (працівники поліції) йому нічого не зроблять. В цей час повернувся ОСОБА_6 , і разом із ОСОБА_7 неодноразово вказали потерпілому зупинитися та пройти до бесідки. Потерпілий сказав, що покладе всі свої речі до автомобіля, а потім поїде святкувати далі свій день народження. Тоді його колеги спробували зупинити ОСОБА_10 , а він в цей час повернувся обличчям до батька потерпілого та попрохав не підходити до його колег та потерпілого. Він чув, що позаду нього відбувається якась конфліктна ситуація, проте нічого не бачив, бо був до них спиною та загороджував собою батька потерпілого. Коли повернув голову, то побачив, що потерпілий лежить на землі та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 тримають потерпілого за руки, вказуючи тому заспокоїтися. В подальшому він почав складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП в бесідці, потерпілий піднявся з землі та лаявся з його колегами, крові у того на обличчі не було. Потім приїхали родичі та друзі потерпілого та викликали тому швидку, яка забрали потерпілого до лікарні. Він разом із колегами також поїхав до лікарні, де продовжив складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_10 та той пройшов освідування на приборі «Алкофор», який показав наявність алкоголю в організмі ОСОБА_10 1,65 проміле. Він склав обидва протоколи в лікарні, не може пояснити чому потерпілий стверджує, що він не складав протоколу за ст. 185 КУпАП. Стверджував, що крові на потерпілому не було, він не бачив на ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, бодікамера працювала із збоями через технічну несправність і на той час у них у відділі була лише одна бодікамера, інших не було. Також свідок зазначив, що потерпілий лаявся нецензурною лайкою на них як до того, як його зупиняли та просили пройти в бесідку для складання адміністративного матеріалу, так і після того, як його повалили на землю і він встав та продовжив погрожувати поліцейським.

Допитаний свідок ОСОБА_35 , слідчий, суду показав, що в ході розслідування він провів з потерпілим слідчий експеримент у приміщенні ДБР в м. Полтаві, де з`ясовував механізм отриманням останнім тілесних ушкоджень. В подальшому провів із потерпілим ще один слідчий експеримент, який він вважає додатковим, безпосередньо на місці події. Також було проведено слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . У всіх протоколах цих слідчих дій він не заповнював докладно протоколи проведення слідчого експерименту так як проводив безперервний відеозапис та на цьому ніхто не наполягав, тому вважав, що в такому разі немає необхідності в складанні детального протоколу. Щодо розміщення обвинуваченого ОСОБА_7 в усіх без винятку протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками під № 2, вважає, що так вийшло випадково. Підтвердив, що протоколи перегляду відеозаписів проведення слідчих експериментів проводив особисто без участі інших учасників слідчої дії. Не пам`ятає, чи демонстрував відеозапис учасникам відразу по завершенню слідчої дії, проте не виключає того, що надавав для перегляду відеозапис учасникам на відеокамері після проведення слідчої дії, однак пояснити, чому цього не відображено в складених ним протоколах не зміг. Зазначив, що на його думку, слідча дія закінчується коли він про це оголошує, провівши фактично всі необхідні дії, а не складанням протоколу та його підписання всіма учасниками, тому на відеозапису пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками він не фіксував складання самого протоколу ним та його підписання учасниками.

Так, надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_6 суд вбачає, що обвинувачений, по суті не заперечуючи обставин застосування до потерпілого ОСОБА_10 заходів фізичного примусу і частково визнаючи вину, фактично підтвердив обставин спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому, а саме вказав, що відкритою долонею лівої руки ненавмисно зачепив обличчя потерпілого, при цьому наполягав, що у нього не було умислу наносити останньому удар та спричинювати будь які тілесні ушкодження.

Суд звертає увагу, що згідно викладених в обвинувальному акті фактичних обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому вказано, що ОСОБА_6 наніс потерпілому удар лівою рукою в обличчя. При цьому, у формулюванні обвинувачення не вказано, що удар був нанесений лівою рукою стиснутою в кулак, тобто, враховуючи показання ОСОБА_6 , суд вбачає що об`єктивна сторона діяння ОСОБА_6 відповідає викладеному обвинуваченню.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 суд вбачає, що обвинувачений не визнаючи себе винним у вчиненому, по суті не заперечував обставини застосування ним до потерпілого ОСОБА_10 заходів фізичного впливу, однак стверджував що застосування таких заходів з його боку було обумовлено наявною обстановкою та поведінкою самого потерпілого, підтвердив факт того, що не бачив нанесення ОСОБА_6 удару потерпілому в область носу та заперечував спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому .

Суд звертає увагу, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчук (справа № 537/3036/20) від 23.11.2020 за ч.5 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_10 було закрито провадження у справі на тій підставі, що службовою особою, яка склала протокол було вказано, що дії останнього кваліфіковано за ч.5 ст. 130 КУпАП. Проте, внесеними змінами до вказаної статті частина 5 була виключена, тому дії правопорушника повинні були бути кваліфіковані за ч. 1 цієї статті, а не ч. 5, яку станом на 15.08.2020 було виключено з редакції статті 130 КУпАП. При цьому, суд у постанові зазначив, що : «…на сьогодні є чинною ч. 1 ст. 130 цього Кодексу (в редакції чинній на 15.08.2020), якою встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування…маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного… сп`яніння…, а отже ОСОБА_10 не вбачається за можливе притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 130 КУпАП за вказані в протоколі дії, оскільки дана норма Закону в його редакції на час вчинення правопорушення є виключеною.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_10 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відповідно до визначеного цим Кодексом порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суддя, позбавлений можливості самостійно кваліфікувати дії правопорушника за іншою частиною або статтею Закону, то провадження у справі підлягає закриттю».

Тобто, вказаною постановою встановлено, що з наданих суду на дослідження доказів вбачається, що в діях ОСОБА_10 наявний склад адміністративного правопорушення щодо керування маломірним транспортом в стані алкогольного сп`яніння, проте через неправильну кваліфікацію дій останнього, суд вимушений закрити справу, оскільки суд не наділено повноваженнями змінювати фабулу чи кваліфікацію адміністративного правопорушення. З мотивів, за яких суд закрив дану справу, особа, що притягувалась до адміністративної відповідальності, її не оскаржувала та не доводила перед судом, що не керувала транспортом в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо постанови Крюківського районного суду м. Кременчук (справа №537/2927/20) від 06.11.2020 за ст. 185 КУпАП, вбачається, що суд закрив провадження по справі, так як суду не були надані достатні докази щодо доведення винуватості ОСОБА_10 , зокрема до суду не з`явились свідки, а з наданого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_10 виявляв злісну непокору. При цьому, сам по собі факт закриття справи не вказує, що ОСОБА_10 виконував законні вимоги поліцейських, тим паче з огляду на встановлені судом обставини, що бодікамера, яка перебувала у ОСОБА_14 мала несправності та зафіксувала не весь перебіг подій, а лише частковий.

Суд звертає увагу, що згідно файлів відеозапису з бодікамери поліцейських вбачається, що дійсно ОСОБА_10 керував моторним човном у встановлені судом день і час, також підтверджено той факт, що в момент перебування ОСОБА_10 та його батька в човні на них не було рятувальних жилетів. Також частково мається відеозапис подій безпосередньо на човновій станції «Афіни», з якого чітко чути і видно, що саме потерпілий ОСОБА_10 лається нецензурною лайкою в бік працівників поліції, до того будучи допитаним в судовому засіданні як потерпілий до перегляду цього відеозапису, стверджував суду під присягою, що не лаявся з поліцейським та нецензурною лексикою відносно останніх не висловлювався.

Щодо дослідженого судом відеозапису з камери зовнішнього відео спостереження, яка розміщена на території ТОВ «Комплекс Афіни», згідно протоколу огляду відеозаписів на оптичному диску від 07.04.2021 та фотознімків (скрішоти до нього, фототаблиця) вбачається, що фактично на даному відеозаписі підтверджуються показання обвинувачених щодо подій, які мали місце 15.08.2020 об 20:02 год. Зокрема підтверджуються показання обвинувачених, що потерпілий не реагував на їх вимогу зупинитися та пройти до бесідки для складання адміністративних матеріалів, оскільки з відеозапису видно, що коли ОСОБА_7 зайшов до бесідки та поклав на стіл предмет чорного кольору (бодікамеру), потерпілий розвернувся та швидким шагом пішов у напрямку автомобілів, тому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 змушені прискорити шаг та піти за потерпілим. На фото №9 та №10 додатків до протоколу огляду відеозаписів видно, що ОСОБА_6 намагається зупинити потерпілого та хапає того за ліву руку своєю лівою рукою, при цьому розгортаючи на себе, і при цьому, тією ж лівою рукою, робить рух в область обличчя. В подальшому ОСОБА_7 , знаходячись за спиною потерпілого, за допомогою прийому обхвату шиї останнього робить тому підніжку та кладе потерпілого на землю, в подальшому йому допомагає ОСОБА_6 . В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив факт нанесення ним неумисного удару в область обличчя лівою рукою, коли затримував та розвертав до себе потерпілого, що не суперечить переглянутому відеозаписові, як і не суперечать показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо затримання потерпілого шляхом підніжки та подальшим покладенням на землю та утримання за руки, поки ОСОБА_10 не заспокоїться. На цьому ж відеозаписові видно, що в руках у ОСОБА_10 є два великих білих пакунка в кожній руці, та їх вміст не проглядається.

При цьому, суд критично оцінює протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.07.2021 за участі свідка ОСОБА_13 , додатком до якого є диск із відеозаписом цієї слідчої дії, згідно з яким свідку було пред`явлено серед інших осіб (4 фотознімки) підозрюваного ОСОБА_7 , який знаходився на фотознімку в протоколі під №2. За даними цього протоколу свідок впізнав як особу, що перебувала на човновій станції 15.08.2020 особу на фотознімку під №1, яким виявилась стороння особа. В той же час, з переглянутого відеозапису до протоколу вбачається, що слідчий, на відміну від інших проведених впізнаннях за фотознімками, наполегливо просив свідка більш ретельно придивитися до фотознімків, пригадати, впевнитися і т.д. Однак свідок ОСОБА_13 був твердим у своїх показаннях чітко та безапеляційно вказав на фото під №1, де зображена стороння особа, яка буцімто приймала участь в затриманні його сина. Тобто свідок, не дивлячись на намагання слідчого підказати, що його вибір не є правильним, все одно показав на фото сторонньої особи, що непрямо вказує на те, що свідок не запам`ятав особу ОСОБА_7 на місці події 15.08.2020, а відповідно, суд ставить під сумнів також і показання свідка при проведенні за його участі слідчого експерименту.

Так, при проведенні слідчого експерименту з вказаним свідком останній показав та на уточнене питання суду підтвердив, що син потерпілий ОСОБА_10 після удару в обличчя одним поліцейським та застосуванням сили іншим, впав на асфальт саме на лівий бік, що не підтверджується відеозаписом з бази «Афіни» та стверджував, що при цьому поліцейський, який повалив сина, також вдарив сина рукою по голові, від чого син затилком вдарився об асфальт, що беззаперечно не підтверджується даним відеозаписом.

Суд звертає увагу, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Тобто, обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обгрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.

Суд бере до уваги, що про проведенні слідчих дій, а саме при проведенні слідчого експерименту від 08.04.2021 за участю потерпілого, його представника, судово-медичного експерта та відео фіксації даної слідчої дії, потерпілий повідомляв про вчинення відносно нього злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме, що ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком лівої руки в праву сторону обличчя в районі носу, після чого ОСОБА_7 , стоячи позаду нього, охопивши його шию згином своєї правої руки, вдарив ногою по його нозі нижче голені, поваливши його на асфальт, при цьому він вдарився головою об асфальт та в подальшому, перевернувши на живіт, заломили його руки за спину та застосували кайданки.

При цьому, суд звертає увагу, що потерпілий взагалі не вказує про те, що працівник поліції, який повалив його на землю, тобто ОСОБА_7 , наніс йому рукою удар по голові, від чого він головою вдарився об асфальт, а у висновку № 386 від 19.05.2021 за результатами слідчого експерименту від 08.04.2021 за участю потерпілого та переглядом відео вказується, що поліцейський робить поштовх в голову потерпілого прижимаючи того до землі та не надаючи можливості піднятися, тобто, згідно відеозапису вбачається, що при цьому потерпілому не наносилось будь якого удару в голову (сторінка 4 висновку, скріншоти 11,12,13,14,15,16, 17).

Суд бере до уваги, що згідно висновку експерта № 728 (додатковий) від 06.08.2021 (сторінка 3 висновку) вказано, що потерпілий зазначив: «що коли він упав на землю, то працівник поліції доторкнувся своєю рукою його голови та штовхнув її в напрямку землі», тобто поліцейський не наносив удару рукою по голові та в подальшому потерпілий не вказував, що від цього удару він вдарився головою об асфальт. Також, суд звертає увагу, що на питання експерта чи відчував він фізичний біль в момент описаних вище подій, відповів, що відчував в момент, коли йому зламали ніс ( сторінка 3 висновку).

Також, суд звертає увагу, що згідно висновку експерта №728 від 06.08.2021 за результатами проведених слідчих експериментів з потерпілим та свідком ОСОБА_13 28.05.2021 зазначається, що потерпілий вказав, що другий поліцейський, обхвативши своєю рукою його за шию, повалив його спиною на землю та коли він упав на землю, то він доторкнувся своєю рукою його голови та штовхнув її в напрямку землі (сторінка 3 висновку ), тобто підтвердив відсутність будь якого удару йому по голові, при тому, що свідок стверджував, що поліцейський «приподнял голову сина та вдарив об асфальт» (сторінка 5 висновку), що також протирічить показанням потерпілого та не може бути взято судом до уваги.

Тобто, згідно висновків експертів № 386 та № 728 чітко вбачається , що доторкання ОСОБА_7 до голови потерпілого рукою та штовхання її в напрямку землі ніяким чином не може розцінюватись, як нанесення умисного удару по голові з подальшим ударом головою об асфальт та можливим спричиненням від таких дій тілесних ушкоджень потерпілому.

Також, суд критично оцінює показання потерпілого стосовно того, що на території човнової станції після підняття по сходах він мав намір покласти особисті речі, які перебували в двох пакетах та які він тримав в руках, до свого автомобіля а потім повернутися до працівників поліції для подальшого з`ясування всіх обставин його затримання.

Суд враховує, що, за показаннями обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 , потерпілий, почувши їх неодноразові попередження залишатися на місці, що не заперечував і сам потерпілий, продовжив рух до автомобіля, при цьому висловлюючи свої подальші дії намаганням залишити місце події та поїхати для продовження святкування свого дня народження, вказуючи, що у працівників водної поліції на «березі» не має ніяких повноважень щодо його затримання чи складання будь яких процесуальних документів за буцім то порушення, вчиненні ним при керуванні човном на воді на р. Дніпро.

Переглядом відеозапису в бази «Афіни» вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 після підняття з понтону не слідує до бесідки а продовжує рух до автомобіля на паркувальній стоянці човнової станції. Тобто, показання потерпілого ОСОБА_10 в цій частині також не відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам та сприймаються судом критично.

При цьому, суд критично сприймає показання свідка ОСОБА_13 про те, що ніяких розмов між ним з сином та поліцією не було, при тому, що потерпілий показав, що він сперечався з ОСОБА_7 але без застосування нецензурної лайки, можливо висловлював образи.

Суд критично сприймає показання даного свідка стосовно того, що машини швидкої допомоги на човновій станції не було.

Також, суд критично сприймає показання даного свідка щодо слідчого експерименту з останнім 28.05.2021 оглядом відеозапису за протоколом від 22.07.2021, згідно якого свідок показав, що поліцейський, який вище зростом схопив потерпілого за руку після чого тією ж рукою ударив сина в область носу, а другий поліцейський обхопив сина ззаду рукою за шию, зробив підніжку та кинув на асфальт, потім при підняв голову сина і вдарив об асфальт ( т.1,а.с.170-177), що спростовується відео записом з бази «Афіни» та показаннями самого потерпілого при слідчих експериментах.

Також, суд бере до уваги, що при судовому розгляді потерпілий ОСОБА_10 категорично заперечив факт спричинення йому тілесних ушкоджень у виді удару рукою в ніс обвинуваченим ОСОБА_7 , вказавши, що він оговорив останнього, так як перебував в шоковому стані при наданні попередніх показань в якості потерпілого, при цьому, потерпілий не пояснював причини вказання ним в подальшому при проведенні слідчих експериментів також на вчинення інших дій обвинуваченим ОСОБА_7 відносно нього, про які він не показував при попередньому допиті потерпілого .

При цьому, при проведенні слідчого експерименту 08.04.2021 та 28.05.2021 потерпілий підтвердив, що тілесні ушкодження у вигляді нанесення йому удару кулаком в область носа були нанесені саме обвинуваченим ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 .

Суд звертає увагу, що при проведенні судово-медичної експертизи № 1339 від 24.02.2021 судово-медичним експертом ОСОБА_36 було залучено для її проведення фахівців зі спеціальності рентгенологія. З самого висновку експертизи вбачається, що її проводило чотири фахівці, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та ознайомлені з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України.

Відповідно до п.2.3. «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, узгодженої з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, МВС України та зареєстрованою Міністерством юстиції України 26.07.1995 року за №254/790 «Первинна судово-медична експертиза може бути проведена як одним, так і кількома експертами. Необхідність участі кількох експертів визначається особою, що призначила таку експертизу, або начальником бюро судово-медичної експертизи. В даному випадку судово-медична експертиза №1339 від 24.02.2021 була проведена одним судово-медичним експертом ОСОБА_36 із залученням до її проведення трьох фахівців зі спеціальності рентгенологія ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , які всі були попереджені про кримінальну відповідальність та ознайомлені з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України.

Тобто, виходячи зі змісту п.2.3. «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», первинна судово-медична експертиза може бути проведена як одним, так і кількома експертами із залученням необхідних фахівців, які в разі їх залучення входять до складу експертів, що проводять експертизу, таким чином при проведенні судово-медичної експертизи №1339 від 24.02.2021 не було допущено будь яких вимог Закону, що регулює проведення судово-медичних експертиз. В той же час, згідно до цієї ж інструкції додаткова судово-медична експертиза доручається експерту (експертам), що проводив (проводили) первинну експертизу, або іншому (іншим) експертам.

При цьому, як вбачається з висновків експерта №386 (додатковий) від 19.05.2021 та №728 від 06.08.2021 (додатковий) до їх проведення не було залучено фахівців, які проводили первинну експертизу, а саме фахівців ОСОБА_40 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 при наданні відповідей щодо показань потерпілого та свідка ОСОБА_13 на їх відповідність механізму, характеру, локалізації, часу утворення тілесних ушкоджень об`єктивним даним судово-медичної експертизи № 1339 від 24.02.2021.

В подальшому, при проведенні вказаних додаткових експертиз на підставі проведених слідчих експериментів з потерпілим та свідком ОСОБА_13 та протоколів огляду відеозаписів проведених слідчих дій, експертом ОСОБА_36 були проведені самостійно без залучення вказаних спеціалістів.

Враховуючи, що учасниками процесу не заявлялись будь які клопотання щодо допиту вказаного експерта з цього питання, суд приходить до висновку про відсутність необхідності участі даних спеціалістів, які не є судовими експертами при проведенні даних експертиз, що є правом експерта, тому суд не вбачає процесуальних порушень в його діях.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює посилання сторони захисту щодо допущення експертом ОСОБА_36 грубого порушення вимог «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6, щодо складу експертів при проведенні додаткової судово-медичної експертизи та відповідно наявності визнання з цих підстав додаткових висновків експерта №386 від 19.05.2021 та №728 від 06.07.2021 неналежними доказами.

Також, суд критично оцінює посилання сторони захисту щодо визнання недопустимими наступні письмові докази , а саме :

- протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 08.04.2021 з додатком у вигляді відеозапису (т.1,а.с. 140-142) та протоколом огляду відеозапису від 08.04.2021 з ілюстративною таблицею ( т.1,а.с.143-150);

- висновок експерта №386 від 19.05.2021 р. (додатковий) ( т.1,а.с. 151-153);

- протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 28.05.2021 з додатком у вигляді відеозапису ( т.1,а.с.154-157) та протоколом огляду відеозапису від 21.07.2021 з ілюстративною таблицею ( т.1,а.с.158-165);

- протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 28.05.2021 з додатком у вигляді відеозапису ( т.1,а.с.166- 169) та протоколом огляду відеозапису від 22.07.2021 з ілюстративною таблицею ( т.1,а.с.170-177);

- висновок експерта № 728 від 06.08.2021 р. (додатковий) ( т.1,а.с. 178-180).

Загальні вимоги до порядку здійснення слідчих дій, в тому числі і слідчого експерименту, визначені ст. 223 КПК України, відповідно до якої слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом. Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для слідчого експерименту. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої дії.

Особливості здійснення слідчого експерименту містяться у ст. 240 КПК України, яка вказує, що слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, в протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Стаття 103 КПК України вказує, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Частиною 3 ст. 104 КПК України встановлені вимоги до протоколу процесуальної дії, який складається з:

- вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;

- описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;

- заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Додатком до протоколу може бути відеозапис процесуальної дії, фототаблиці, схеми, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу (п. З, п. 4 ч. 2 ст. 105 КПК України).

Згідно ч.3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Відповідно до ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Як вбачається з дослідженого в ході судового розгляду протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 08.04.2021 з додатком у вигляді відеозапису, тривалістю 15 хвилин, в ньому в описовій частині лише вказано, що за результатами проведення слідчого експерименту потерпілий вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, який зафіксований на флеш-накопичувачі та який є додатком до вказаного протоколу та особи, які брали участь у проведенні слідчого експерименту, ознайомлені з протоколом шляхом особистого прочитання, зауважень чи доповнень не надходило.

Крім того, як вбачається зі змісту протоколу, метою проведення слідчого експерименту була перевірка і уточнення відомостей наданих потерпілим ОСОБА_42 , а саме в частині механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень. Однак, всупереч вимогам ст. 104 КПК України, протокол слідчого експерименту не містить всіх повних відомостей про послідовність проведених дій та не відтворює проведених дій слідчим щодо перевірки показань потерпілого, що суперечить вимогам ст. 240 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні 28.11.2023 в якості свідка слідчий ОСОБА_43 суду пояснив, що всі учасники слідчої дії не наполягали на детальному заповнені протоколу, тому він, враховуючи, що все необхідне зафіксоване на відеозапису слідчої дії, вважав, що немає необхідності заповнювати протокол, а чинний КПК України в такому випадку, на його думку, дозволяє йому скласти скорочений варіант протоколу. Також, зі змісту протоколу вбачається, що учасники ознайомились лише зі змістом самого протоколу, а не з відеозаписом проведеної слідчої дії, при тому, що твердження слідчого, що він після проведення слідчого експерименту міг демонструвати відеозапис на самій відеокамері не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд бере до уваги, що відеозапис даної слідчої дії не може слугувати заміною протоколу та в ході перегляду відеозапису в судовому засіданні було встановлено, що частково на відеозаписі відсутній звук та учасники судового процесу не змогли почути та зрозуміти про що йшла мова. На запитання головуючого потерпілий ОСОБА_44 повідомив, що він вже не пам`ятає, що казав у той момент він та слідчий .

Також, суд бере до уваги, що слідчий експеримент проведено не на місці події, а в кабінеті слідчого, тобто фактично було проведено повторний допит потерпілого за участі судово-медичного експерта з демонстрацією на статистові лише механізму нанесеного потерпілому удару.

Щодо протоколу огляду відеозапису від 08.04.2021 встановлено, що згідно даного протоколу слідчим було оглянуто відеозапис проведеної ним слідчої дії - слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_42 та складено протокол за наслідками такого перегляду. Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_43 суду підтвердив, що переглядав відеозапис самостійно, без участі інших учасників слідчої дії та на ознайомлення даний протокол іншим учасникам ним не надавався. Враховуючи, що фактично слідчим було викладено стенограму слідчої дії, як то питання та відповіді до потерпілого задані слідчим та судовим експертом, суд приходить до висновку, що фактично слідчим було складено текст проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_42 , який необхідно було викласти в протоколі слідчого експерименту а не окремим протоколом.

При цьому, суд враховує згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України … а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення права та свобод. Суд зобов`язаний визнати істотними порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням такого права; порушення права на перехресний допит.

В даному випадку суд приходить до висновку про відсутність істотних порушень, вказаних у ст. 87 цього Кодексу на тій підставі, що показання потерпілий та свідок надавав добровільно, без будь якого примусу чи іншого тиску, останнім перед початком слідчої дії роз`яснювались права та обов`язки, тощо, потерпілий та свідок в ході судового розгляду підтвердив обставини проведення даної слідчої дії та його ознайомлення та підписання протоколу та не висловлював будь яких зауважень та невідповідностей щодо його змісту.

Тому, враховуючи всі вищевказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_45 08.04.2021 та складений за його результатом протокол з доданим до нього відеозаписом, хоча і не відображає усі необхідні відомості даної слідчої дії , тобто проведений з деякими порушеннями вимог КПК України та протокол перегляду відеозапису в цілому не може бути з цих підстав визнаний недопустимим доказом за відсутності конкретних визначених законодавцем істотних порушень.

При цьому, суд звертає увагу, що в ході проведення даного слідчого експерименту потерпілий уточнив, що є зміни до тих пояснень, які він надавав раніше, а саме, що удар в обличчя йому наніс не поліцейський на прізвище « ОСОБА_20 » а «длинний», а «Бобло» повалив на землю та душив. Також, слідчим було надано експерту для проведення експертизи відеозапис із камери відеоспостереження за 15.08.2020 з човнової станції «Афіни» і експерт проводив дослідження також із врахуванням цього відеозапису, за яким вбачається, що саме ОСОБА_6 наніс потерпілому удар в обличчя, однак суд не вважає дане уточнення показань потерпілого вказанням експерту невірних вихідних даних для проведення експертизи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що висновок експерта (додатковий) №386 від 19.05.2021 ( т.1,а.с. 151-153), який складений експертом ОСОБА_46 , на підставі протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 08.04.2021 з додатком у вигляді відеозапису та протоколом огляду відеозапису від 08.04.2021 з ілюстративною таблицею відповідає вимогам чинного законодавства та є належним та допустимим доказом.

З аналогічних підстав та мотивів, суд приходить до висновку щодо належності та допустимості доказів відносно протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 28.05.2021 з додатком у вигляді відеозапису, протоколом огляду відеозапису від 21.07.2021 з ілюстративною таблицею, протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 28.05.2021 з додатком у вигляді відеозапису, протоколом огляду відеозапису від 22.07.2021 з ілюстративною таблицею та висновок експерта № 728 від 06.08.2021 (додатковий) .

Щодо інших доказів, наданих суду на підтвердження винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , таких як протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та висновку експерта №СЕ-19/117-21/10120-ПС від 31.08.2021 року, то сторона захисту вважає, що дані докази є похідними від інших та суттєвого значення для встановлення істини по справі не мають, і тільки доповнюють інші докази.

Підсумовуючи викладене суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, досліджуючи надані стороною обвинувачення докази відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України, а саме перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, необхідно з`ясувати чи були у працівників поліції законні та обґрунтовані підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_10 причетний до вчинення адміністративного правопорушення, чи належним чином останній реагував на вимоги поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , чи були ці вимоги працівників поліції законними та обґрунтованими, чи були у працівників поліції підстави для застосування заходів поліцейського примусу до ОСОБА_10 , передбачених Законом України «Про Національну поліцію», тощо.

До основних повноважень поліції, відповідно до статті 23 цього Закону належить здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, та заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; доставка у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 29 цього Закону поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Відповідно до ст. 42 цього Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Крім того статтею 43 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, стаття 44 Закону.

Суд звертає увагу, що згідно обвинувального акту у формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказано, що останні, діючи спільно, без попередньої змови між собою, маючи можливість застосувати поліцейські заходи у відповідності до Закону, умисно, бажаючи продемонструвати свою вагомість перед ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що затримання, а відтак і заходи фізичної сили застосовуються у випадках, коли вичерпано і не дали бажаних результатів усі інші форми поліцейських заходів впливу до особи, усвідомлюючи, що вчиняють дії, виконання яких можливе лише в особливих випадках та з додержанням особливого порядку, застосували до ОСОБА_10 насильство, болісні і такі, що ображають особисту гідність потерпілого, дії, за відсутності ознак катування.

Так, останні 15.08.2020 приблизно в 20 год. 02 хв., перебуваючи на території човнової станції ПП «Комплекс Афіни», розташованої по АДРЕСА_4 , без заздалегідь вголос зробленого попередження про застосування фізичної сили та не надавши достатнього часу для виконання законної вимоги поліцейського, з метою підтвердження своєї значимості, як працівника правоохоронного органу, з мотивів встановлення та доведення своєї зверхності над ОСОБА_10 , діючи спільно, без попередньої змови між собою, за відсутності передбачених Законом підстав застосували до потерпілого ОСОБА_10 фізичну силу, а саме:

ОСОБА_6 своєю лівою рукою схопив ОСОБА_10 за його ліву руку в ділянці ліктьового суглобу та, зробивши опір на обидві свої ноги, потягнув до себе, розвертаючи при цьому ОСОБА_10 до себе обличчям, нанісши при цьому удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 при цьому, знаходячись за спиною ОСОБА_10 з лівого боку, своєю правою рукою обхватив шию ОСОБА_10 , та своєю правою ногою наніс удар по лівій нозі ОСОБА_10 , майже одночасно обхвативши обома своїми руками шию ОСОБА_10 повалив його на землю, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю задньою частиною тіла.

Після падіння ОСОБА_10 на землю, ОСОБА_7 прижав своїм лівим коліном ОСОБА_10 до землі, ставлячи коліно в область його грудної клітини, а правою рукою зробив поштовх в голову ОСОБА_10 , прижимаючи його до землі та не надаючи можливості піднятися, при цьому в обвинувальному акті не вказано що при падінні потерпілий ОСОБА_10 вдарився потилицею, а вказано, що останній впав на землю задньою частиною тіла. В подальшому, ОСОБА_7 прижав своїм лівим коліном ОСОБА_10 до землі, ставлячи коліно в область його грудної клітини, а правою рукою зробив поштовх в голову ОСОБА_10 прижимаючи його до землі та не надаючи можливості піднятися. При цьому, ОСОБА_10 , уникаючи дій ОСОБА_7 , перевернувся обличчям до землі, переходячи в зігнуте положення на колінах, з опором обома руками на землю перед собою. У цей час ОСОБА_6 схопив праву руку ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 схопив ліву руку ОСОБА_10 , піднімаючи його з землі. У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тримаючи з обох сторін за руки ОСОБА_10 , намагались завести йому руки за спину, при цьому поклали ОСОБА_10 обличчям вверх на землю. Разом із цим, ОСОБА_7 , знаходячись з лівого боку від ОСОБА_10 , своєю лівою рукою давив на обличчя ОСОБА_10 . з правої сторони, а ОСОБА_6 тримав ОСОБА_10 за праву руку, прижавши ОСОБА_10 до землі, остаточно затримавши.

В результаті протиправних, спільних, умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо затримання та застосування ними фізичної сили стосовно ОСОБА_10 , останньому були спричинені відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1339 (24.12.2020-24.02.2021), тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна спинки носу, які кваліфікуються лише в своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що поліцейські ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , перебуваючи на службі, на законних підставах зупинили човен під керуванням ОСОБА_10 , так як останній і пасажир у човні були без рятувальних жилетів. При перевірці документів виявили підозру, що водій може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, що є підставою для складання адміністративних матеріалів. Однак, дана обставина потребувала перевірки, оскільки проведення освідування за допомогою спеціального приладу на воді не було можливим через необхідність у залученні двох свідків згідно до чинного на той момент законодавства, поліцейськими було прийнято рішення до супроводу моторного човна до човнової станції «Афіни», тобто місця швартування човна, на що потерпілий погодився та жодних перешкод не чинив. Проте в подальшому, після того, як зійшов на берег, потерпілий повідомив поліцейським, що вони йому на землі нічого не зроблять, так як їх повноваження закінчуються на березі, бо вони з водної поліції та почав слідувати, за його словами до автомобіля, щоб їхати святкувати свій день народження. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому неодноразово було висловлена вимога про зупинення та негайне прямування до бесідки. Однак, останній свідомо проігнорував всі вимоги щодо нього та попрямував до свого автомобіля, даний факт не заперечував і сам потерпілий, так як на питання суду чому він не прослідував до бесідки, якщо йому про це неодноразово вказували працівники поліції, відповів, що не може відповісти на це питання.

Тобто, не дивлячись на такі неодноразові попередження, потерпілий продовжив рух до свого автомобіля, ігноруючи вимоги поліцейських, отже вчинив протидію працівникам поліції шляхом не виконання їх законних вимог. В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 намагалися взяти потерпілого під контроль та доставити до бесідки для складання адміністративних матеріалів з огляду на поведінку останнього.

При цьому, ОСОБА_6 при зупиненні потерпілого та намаганні розвернути останнього, наніс один удар лівою рукою в область носа ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 , який перебував за спиною потерпілого застосував до останнього фізичну силу, а саме прийоми у вигляді підніжки та покладення потерпілого на землю з метою заспокоїтися. Після чого потерпілий був відпущений та очікував на своїх рідних та друзів на місці й виловлювався нецензурною лексикою, проте місце події вже не залишав.

Надаючи правову оцінку діям обвинувачених, суд звертає увагу, що за ч.2 ст. 365 КК України відповідальність настає за умови, якщо перевищення службових повноважень, супроводжувалося: а) насильством; б) застосуванням зброї; в) болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями. Отже, відповідальність за ч.2 ст.365 КК настає за умови, якщо злочин, містить всі ознаки перевищення службових повноважень ( вчинення активних дій, які явно виходять за межі повноважень службової особи та заподіюють істотну шкоду та вчинюється або певним способом (насильство чи болісні і такі, що ображають гідність потерпілого, дії) або за допомогою зброї.

Насильство при перевищенні службових повноважень може бути як фізичним, так і психічним. Фізичне насильство полягає в незаконному позбавленні волі, завданні удару, побоїв, легких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а психічне насильство полягає у створенні реальної загрози застосування насильницьких дій щодо потерпілого.

Болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, слід вважати дії, які заподіюють йому особливий фізичний біль та моральні страждання. Під болісними слід розуміти дії , спрямовані на тривале позбавлення людини їжі, питва або тепла, залишення її у шкідливих для здоров`я умовах та інші подібні дії (п.32. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» ). Болісні дії можуть бути пов`язані з незаконним застосуванням спеціальних засобів - наручників, гумових кийків, сльозогінних газів, тощо. Під такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями розуміється умисне приниження його честі та гідності , яке виражене у непристойній формі.

При цьому, з об`єктивної сторони перевищення службових повноважень характеризується тим, що по - перше: обумовлені службовим становищем винного; по-друге: пов`язані з реалізацією його службових повноважень щодо потерпілого; по-третє: явно виходять за межі тих прав і повноважень, які надані особі у зв`язку зі здійсненням службових повноважень; по-четверте: заподіюють тяжкі наслідки чи істотну шкоду; по-п`яте: перебувають у причинному зв`язку з цими наслідками.

З суб`єктивної сторони перевищення службових повноважень характеризується умисною або змішаною формою вини. Вказівка закону на явний вихід за межі прав чи повноважень означає, що службова особа усвідомлює очевидність та беззаперечність такого виходу і, отже, діє з прямим умислом. Щодо наслідків вчинених дій можлива форма вини як умисна так і необережна.

При цьому, судовим розглядом не доведено та не конкретизовано, в яких саме діях ОСОБА_7 був явний вихід за межі прав та повноважень та чи усвідомлював останній очевидність та беззаперечність такого виходу і, отже, діяв з прямим умислом.

Також, судовим розглядом не доведено, що саме дії ОСОБА_7 заподіяли істотну шкоду для потерпілого та перебувають у причинному зв`язку з цими наслідками.

Суд звертає увагу, що за висновком судово-психологічної експертизи від 31.08.2021 (сторінка 8 висновку) вказано, що з протоколу допиту ОСОБА_10 від 29.09.2020 слідує, що : « … працівники поліції вибігли з бесідки та підбігли до нього, при цьому один з них , як я пізніше дізнався на прізвище ОСОБА_20 , завдав мені своєю рукою удару в ніс. Від удару я впав на землю на спину, вдарився при цьому головою об асфальтне покриття та один з працівників поліції став ногою мені на горло, а інший тримав своєю рукою мою руку».

Тобто, в первісних показаннях в якості потерпілого 29.09.2020, які вказані у висновках експерта, ОСОБА_10 вказує тільки на удар в обличчя та не вказує, що іншими діями, які інкримінуються ОСОБА_7 , як то обхвачення рукою за шию та здійснення прийому « підніжки» з покладанням на асфальт, тощо йому було завдано насильство чи спричинені болісні і такі, що ображають гідність потерпілого, дії. При цьому, потерпілий крім вказання на буцімто нанесення йому удару рукою в ніс саме ОСОБА_7 , також стверджував щодо вчинення інших дій, а саме, що один з працівників поліції став ногою йому на горло, що не відповідає дійсності та спростовується дослідженими в ході судового розгляду доказами, яке взагалі відсутнє у формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_7 .

Суд звертає увагу, що у висновку експерта №386 від 19.05.2021 за результатами проведеного слідчого експерименту з потерпілим 08.04.2021 щодо того в який саме час (момент) йому були спричинені наявні тілесні ушкодження вказано, що потерпілий міг отримати вищевказані тілесні ушкодження в момент, вірогідніше за все, який зображено на відео та підтверджується скріншотами № 9 та № 10 відео з « ОСОБА_31 », а саме на яких зафіксовано момент нанесення ОСОБА_6 удару потерпілому в обличчя.

При цьому, питання розмежування тілесних ушкоджень не були встановлені як в ході досудового розслідування так і в ході судового розгляду будь яких клопотань щодо виклику та допиту в судовому засіданні судово-медичного експерта з цього приводу чи призначення додаткової експертизи прокурором та потерпілою стороною не заявлялись .

Аналогічним чином наявними доказами , в тому числі відеозаписами та висновками судово-медичних експертиз беззаперечно не доведено, що саме діями ОСОБА_7 потерпілому були спричинені дії, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою ( т.1,а.с. 23-26).

Також, суд критично оцінює правильність кваліфікації органом досудового розслідування дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.28 КК України.

Так, вчинення злочину групою осіб, передбачене ч.1 ст. 28 КК, має місце, якщо в ньому беруть участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. За цієї форми співучасті всі виконавці (співвиконавці) виконують у повному обсязі чи частково об`єктивну сторону складу злочину. У цих випадках діяльність одного виконавця приєднується до діяльності іншого у процесі вчинення злочину, коли злочин уже почався, але ще не закінчився. При цьому змова може бути не до початку злочину, а в перебігу його виконання. Для визнання такою форми співучасті у злочині треба встановити всі об`єктивні й суб`єктивні ознаки останньої. Співучасники повинні діяти спільно, спиратися у своїх діях один на одного, між їхніми діями має бути причинний зв`язок, їм належить усвідомлювати , що спільними діями вони вчиняють злочин, і бажати чи свідомо допускати настання суспільно небезпечних наслідків. Розрізнені, не пов`язані між собою злочинні дії декількох осіб, які хоча й співпадають у місці й часі, але не пов`язані між собою спільністю дій цих осіб ї єдністю умислу, не становлять співучасті.

При цьому, судовим розглядом не доведено, що обвинувачені діяли спільно та усвідомлювали що їх спільними діями вчиняють злочин, так як за показаннями ОСОБА_7 він взагалі не бачив нанесення удару ОСОБА_6 рукою в обличчя потерпілому, що також не доведено дослідженими при судовому розгляді доказами, але при цьому, за його показаннями, схопивши потерпілого за праву руку та охопивши рукою шию останнього, він за допомогою ОСОБА_6 , який тримав потерпілого за ліву руку та в подальшому поклавши потерпілого на асфальт, тільки намагався убезпечити спричинення їм шкоди можливими активними діями потерпілого, який тримав в обох руках пакети з невідомим вмістом, враховуючи агресивну поведінку останнього при їх спілкуванні та невиконання потерпілим їх законних вимог.

Тобто, з об`єктивної сторони дії ОСОБА_7 фактично були спрямовані на те, щоб унеможливити вчинення потерпілим будь яких активних дій відносно них, при цьому з суб`єктивної сторони, застосування таких заходів фізичного впливу, за показаннями ОСОБА_7 , охоплювалось досягненням саме цієї мети, а не мети спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, тобто судовим розглядом не було доведено наявності умислу у ОСОБА_7 на вчинення саме таких спрямованих та узгоджених з ОСОБА_6 умисних дій відносно потерпілого , охоплених спільним умислом.

Таким чином, твердження обвинувачення про те, що дії ОСОБА_7 , які виразилися у поштовху рукою голови потерпілого об асфальт та притисканні голови до землі, притисканні коліном грудної клітини потерпілого, спричинили тілесні ушкодження потерпілому не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовується висновком судово-медичної експертизи № 1330 від 24.02.2021, в якій відсутня інформація про наявність у потерпілого будь яких ушкоджень в області грудної клітини та на голові, окрім перелому кісток носу зі зміщення а додатковими висновками експерта №386 від 19.05.2021 та № 728 від 06.08.2021 беззаперечно не доведено, що наявні у потерпілого тілесні ушкодження могли виникнути від дій ОСОБА_7 . Тобто, дії самого ОСОБА_7 , щодо затримання потерпілого, відбувались вже після того, як потерпілого намагався зупинити обвинувачений ОСОБА_6 та після подій, зафіксованих на скріншотах № 9 та № 10, а саме нанесення ОСОБА_6 потерпілому удару рукою в область носа, чим були спричинені останньому тілесні ушкодження.

Суд бере до уваги, що за висновком судової психологічної експертизи № СЕ -19/117-21/10120 ПС від 31.08.2021 року відносно потерпілого ОСОБА_10 (т.1,а.с. 222-232) при визначенні завданої останньому шкоди останній вказує, що «получил по носу и сотрясение мозга»: « Злость была, стоишь с пакетами а тебя ударили ни за что» ( т.1.а.с.227). Подальші переживання підекспертного здебільшого стосувалися відновлення здоров`я : « нос был сломан, кривой, было дискомфортно и все мысли были только о том чтоб что-то сделать с этим». ( т.1,а.с.227). За словами підекспертного моральна шкода для нього полягає: «В несправедливости. Больно было и морально и физически. Не должен же полицейский себя так вести. Будь ты хоть трижды не прав».

Тобто, потерпілий усвідомлював можливість того, що його дії щодо невиконання законних вимог поліцейських та його поведінка, а саме не реагування на законні вимоги зупинитися та продовження руху до свого автомобіля, висловлювань при цьому на адресу працівників поліції щодо їх дій та повноважень, тощо могли бути розцінені працівниками поліції як його неправомірна поведінка.

Зважаючи на показання обвинувачених, надані в ході судового розгляду, що потерпілий умисно не виконував їх законної вимоги про необхідність зупинитися та пройти до бесідки, що виразилися у намаганні пройти до автомобіля, показання потерпілого, відеозаписів з бази «Афіни», інші досліджені докази, суд вважає що така поведінка останнього була достатньою підставою для застосування фізичного впливу, а саме припинення подальшого руху потерпілого з метою забезпечення в подальшому можливості проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння та подальшого складання адміністративного матеріалу, виходячи з норм закріплених у ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд звертає увагу, що згідно висновку службового розслідування від 19.10.2020, затвердженого начальником ГУНП в Полтавській області ОСОБА_47 , факт неправомірних дій, вчинених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час застосування заходів впливу, що мало місце 15.08.2020, не знайшов свого підтвердження, їх дії були законними та ефективними, що призвело до затримання особи, яка вчинила правопорушення у відповідності до вимог ст. 44 ЗУ «Про національну поліцію». Даним висновком було накладено стягнення на обвинувачених та ОСОБА_12 лише через те, що останніми не здійснювався безперервний відеозапис, як того вимагають норми Закону, і вони не перевірили чи працює дана бодікамера перед тим, як заступити на чергування.

Даний висновок є чинним, його не було оскаржено, копія висновку міститься в матеріалах кримінального провадження та потерпілий і його представник отримали доступ до повного висновку службового розслідування під час виконання вимог ст. 290 КПК України ще 22.09.2021, однак з того часу не скористались свої правом на його оскарження чи подання заперечень на нього. Аналогічним чином органом досудового розслідування також не було вчинено дій щодо усунення вказаних у висновку невідповідностей з матеріалами кримінального провадження відносно обвинувачених.

Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Meссeгу и Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain) від 6.12.1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пункт 2 статті 6 Конвенції з прав людини проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 р.

У справах «Грабчук проти України» від 21.09.2005 р., «Шагін проти України» (2010р.) Європейський суд з прав людини встановив, що національні суди визнали заявників винними, спираючись на слабкі докази та припущення про їх причетність до вчинення злочину, чим було порушено принцип презумпції невинуватості.

Таким чином, вивчивши і дослідивши матеріали справи, допитавши обвинувачених, потерпілого, свідків, оцінивши у їх сукупності всі досліджені належні та допустимі докази, суд дійшов висновку щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України, а саме що ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Також, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування не вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 28 КК України.

Таким чином, в судовому засіданні стороною обвинувачення суду не було надано належних та допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України, тобто наявні у кримінальному провадженні досліджені належні та допустимі докази у своїй сукупності беззаперечно не доводять винуватості останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Разом з тим, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань самого обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідженими письмовими та речовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).

Суд визнає докази обвинувачення відносно ОСОБА_6 належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 365 КК України, а саме як умисні дії, які виразились у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Вина ОСОБА_6 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.

V. Призначення покарання.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше не судимий (т.2,а.с.149); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.2,а.с.150, 151), працездатний, офіційно працює, тобто займається суспільно - корисною працею, згідно службової характеристики ПП «Екоінвест» на ОСОБА_6 останній по місцю роботи з 01.06.2021 характеризується позитивно (т.3,а.с.89), згідно військового квитка є військовозобов`язаним ( т.3,а.с.121-125), має подяку від начальника Департаменту патрульної поліції України за віддану службу ( т.3,а.с.126), одружений ( т.3,а.с.128) має на утриманні двох малолітніх дітей (т.3,а.с.127,129) та вагітну дружину (т.4,а.с.131-132), згідно службової характеристики на поліцейського сектору водної поліції відділу превенції КВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_6 , останній характеризується позитивно (т.2,а.с.51), згідно витягу з послужного списку особової справи ОСОБА_6 під час проходження служби мав два дисциплінарні стягнення, з яких одне діюче - догана, яка стосується даного кримінального провадження (т.2,а.с.42), згідно службової характеристики на ОСОБА_6 від 27.09.2021 останній за час служби в Національній поліції України характеризується позитивно ( т.3,а.с. 132).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке припускає критичну оцінку особою своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.365 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, сімейний стан та соціальні зв`язки, можливість виправлення особи, тощо.

Прокурор в судових дебатах щодо призначення покарання вважав визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк 2 роки та на підставі ст. 54 КК України позбавити спеціального звання «сержант поліції»; обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк 2 роки та на підставі ст. 54 КК України позбавити спеціального звання «старший лейтенант поліції» та стягнути солідарно (в рівних частках) витрати на залучення експертів в сумі 6864,80 грн. за проведення судової психологічної експертизи за висновком експерта № СЕ -19/117-21/10120 ПС від 31.08.2021 року. Речові докази відео файли з камер спостереження ПП « Комплекс « Афіни» на оптичному диску та з бодікамери працівників поліції на оптичному диску, фотознімки та фото файли, на яких відображений ОСОБА_10 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_11 підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 прохав врахувати часткове визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме спричинення потерпілому тілесних ушкоджень не умисно, його сімейний стан, наявність малолітніх дітей та призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Захисник ОСОБА_8 прохав врахувати часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , при цьому вказуючи, що в ході судового розгляду не надано достатніх належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 в умисному спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, але в разі ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 прохав призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи всі обставини вчиненого та наявність на утримання двох малолітніх дітей та вагітної дружини.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що діяв згідно вимог чинного законодавства , при цьому тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав тому прохав виправдати його в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Захисник ОСОБА_9 підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_7 та прохав виправдати останнього з підстав, викладених у судових дебатах, вказуючи, що судовим розглядом винуватість ОСОБА_7 не доведена належними та допустимими доказами.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважає, що виправлення, виховання, соціальна реабілітація обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів можливі без реального відбуття ним покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

Також, враховуючи, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування та судового розгляду обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а в подальшому після закінчення строку дії даного запобіжного заходу обвинувачений добросовісно виконував обов`язки щодо явки до суду, тому враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з`являтися до суду та правоохоронних органів за першою вимогою.

VІ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільні позови під час судового розгляду не заявлялись, судові витрати по кримінальному провадженню складають витрати на проведення експертизи в сумі 6864,80 грн.

Відповідно до ст.ст. 122,124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судово-психологічної експертизи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про вартість експертизи № СЕ -19/117-21/10120 ПС від 31.08.2021 року в сумі 6864,80 грн ( т.1, а.с.221).

Долю речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 65,66,67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України - виправдати.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст. 365 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк 3 роки. На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_6 спеціального звання «сержант поліції».

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрати - особисте зобов`язання з`являтися за першою вимогою до суду та правоохоронних органів.

Речові докази :

- 11 відеофайлів, витребуваних в порядку ст.36 КПК України, визнані речовими доказами за постановою слідчого від 14.09.2021 ( т.1,а.с.132-134);

- шість фотознімків на яких зображений ОСОБА_10 до та після подій 15.08.2020, які надані ОСОБА_10 , які визнані речовим доказом за постановою від 26.08.2021 (т.1,а.с.235-236);

- шість фото файлів (фотознімків на флеш носії), на яких зображений ОСОБА_10 до та після подій 15.08.2020, які надані ОСОБА_10 , які визнані речовим доказом за постановою від 07.09.2021( т.1, а.с.246-248);

- 10 відеофайлів (відеозаписи) з камер спостереження ПП «Комплекс Афіни», які знаходяться на диску для лазерних систем зчитування, визнані речовими доказами за постановою від 07.04.2021, згідно яких зафіксовані події, які мали місце при затриманні ОСОБА_10 15.08.2020 ( т.2, а.с. 219-222) - залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення судово-психологічної експертизи в сумі 6864,80 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1