Справа № 500/2210/18
Провадження № 1-кс/946/1794/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши заяву захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

15.07.2024 року захисник ОСОБА_4 , діючи в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 у справі № 500/2210/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000763 від 11.03.2016 року.

Як зазначено в заяві про відвід, 22 жовтня 2021 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_7 у справі № 500/2210/18 (Провадження № 1-кп/946/10/21) ухвалений обвинувальний вирок про визнання винною ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності на підставі ч.5 ст. 74 та п.2 ч.1 ст. 49 КК України. Також, вказаним вироком, кримінальне провадження № 1 КП/946/10/21 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.366 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № №0000763 від 11.03.2016 року, закрите та стягнуто з неї на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи № 376-П від 23.10.2017 року у розмірі 4453,20 грн. Не погодившись з таким вироком, враховуючи чисельні процесуальні порушення, допущені органами досудового розслідування та судом першої інстанції, сторона захисту обвинуваченої ОСОБА_3 оскаржила вказаний вирок до Одеського апеляційного суду. Також, постановлений судом першої інстанції вирок був оскаржений органами прокуратури.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2023 апеляційні скарги захисника обвинуваченої та заступника керівника Одеської обласної прокуратури задоволені частково. Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.2021 року, у кримінальному провадженні №0000763 від 11.03.2016 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - скасований. Призначений новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000763 від 11.03.2016 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду. Мотивувальна частина судового рішення апеляційної інстанції містить вказівку для суду першої інстанції, якою слід керуватися при новому розгляді, а саме: «При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону з урахуванням вимог апеляційних скарг і постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.»

Протоколом автоматичного розподілу кримінальної справи, зазначена кримінальна справа була розподілена судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 .

Так, як зазначено захисником ОСОБА_3 в заяві про відвід судді ОСОБА_6 , до проведення першого підготовчого судового засідання, суддя залучив в якості учасника судового процесу представник Ізмаїльського МРВ пробації ОСОБА_8 . Так, згідно протоколу судового засідання від 29.01.2024, який на теперішній час незаконно вилучений із підсистеми «Електронний суд», головуючий суддя ОСОБА_6 здійснював слухання кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 в межах іншого кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.3 ст. 286-1 КК України, що відображено у протоколі судового засідання від 29.01.2024 (докази в матеріалах справи). Отже, має місце несанкціоноване втручання судді ОСОБА_6 в автоматичні системи суду з метою приховування своїх порушень. Також, призначення слухання цієї справи, суддею ОСОБА_6 здійснено в межах іншої цивільної справи з позивачем ОСОБА_10 та відповідачем Головним управлінням Пенсійного Фонду України, що відображається в ресурсі «Дія» (докази в матеріалах справи). Крім того, суддею ОСОБА_6 , без перевірки і належних повноважень, під час попереднього судового засідання, прийнято нового представника сторони обвинувачення у порушення статті 37 КПК України, а саме, прокурора ОСОБА_11 , яка не була у групі прокурорів під час проведення досудового слідства.

Більш того, суддя ОСОБА_6 декілька судових засідань ігнорував письмові клопотання сторони захисту обвинуваченої, чим незаконно відмовляв у розгляді клопотання сторони захисту у витребуванні доказів у сторони обвинувачення, не зважаючи на те, що ця сторона, на ухвалу суду, готова надати такі докази. У судових засіданнях, суддя ОСОБА_6 дозволяє собі неетичну поведінку, дратуючись, коли сторона захисту заявляє клопотання, примушує обвинувачену ОСОБА_3 відмовитися від свого захисника.

Також, суддею ОСОБА_6 належним чином і своєчасно не розглянуті 2 (два) клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доводи щодо його невідповідності і стали однією із підстав скасування вироку Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.10.2021 р.

Крім того, об`єднавши в один процесуальний документ (ухвалу від 17.06.2024) питання розгляду клопотання захисника (не конкретизовано яке саме із поданих) про повернення обвинувального акту прокурору та перехід до судового розгляду на підставі обвинувального акта, суддя ОСОБА_6 позбавив сторону захисту можливості заявити інші клопотання, право на подання яких у підготовчому судовому засіданні надано кримінально-процесуальним законом, наприклад, клопотання про виклик і допит свідків захисту.

Отже, поведінка, дії і рішення судді ОСОБА_6 свідчать про його упереджене ставлення до обвинуваченої у цьому кримінальному процесі, оскільки сторона захисту позбавлена можливості користуватися своїми процесуальними правами. Суддя ОСОБА_6 демонструє формальний підхід до проведення судового слідства з метою як найскорішого ухвалення нового обвинувального вироку та без врахування вказівок суду апеляційної інстанції.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні просили заяву про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 задовольнити, мотивуючи тим, що доводи не стосуються процесуальних порушень, а стосуються етичної поведінки судді.

В судовому засіданні прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 в задоволенні заяви про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 просив відмовити.

Суддя ОСОБА_6 не виявив бажання дати пояснення з приводу заявленого відводу.

Вислухавши пояснення прокурора та захисника, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Також, при вирішенні питання про наявність в даному випадку підстав для відводу судді, необхідно виходити з положень ч. 5 ст. 9 КПК, відповідно до яких кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як було встановлено в судовому засіданні, на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт № 0000763 від 11.03.2016 року (справа № 500/2210/18) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (в провадженні судді ОСОБА_6 ).

Так, як зазначає захисник ОСОБА_4 , діючи в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 в клопотанні про відвід судді, суддя ОСОБА_6 до проведення першого підготовчого судового засідання, залучив в якості учасника судового процесу представник Ізмаїльського МРВ пробації ОСОБА_8 , що може розцінюватися як помилка. Крім того, суддею ОСОБА_6 , без перевірки і належних повноважень, під час попереднього судового засідання, прийнято нового представника сторони обвинувачення у порушення статті 37 КПК України, а саме, прокурора ОСОБА_12 , яка не була у групі прокурорів під час проведення досудового слідства та під час попереднього судового слідства з постановленням вироку. Суддя ОСОБА_6 декілька судових засідань ігнорував письмові клопотання сторони захисту обвинуваченої, чим незаконно відмовляв у розгляді клопотання сторони захисту у витребуванні доказів у сторони обвинувачення, не зважаючи на те, що ця сторона, на ухвалу суду, готова надати такі докази.

Більше того, суддя ОСОБА_6 , заздалегідь знаючи про неможливість фізичного прибуття захисника до м. Ізмаїл, відмовив стороні захисту в дистанційному ознайомленні з матеріалами справи. А ті матеріали, які приймає у судовому засіданні від сторони обвинувачення, можливо навмисно, не завантажує в підсистему «Електронний суд». У судових засіданнях, суддя ОСОБА_6 дозволяє собі неетичну поведінку, дратуючись, коли сторона захисту заявляє клопотання, примушує обвинувачену ОСОБА_3 відмовитися від свого захисника.

Також, суддею ОСОБА_6 належним чином і своєчасно не розглянуті 2 (два)

клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доводи щодо його невідповідності і стали однією із підстав скасування вироку Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.10.2021р.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, судді не були надані відповідні докази, які б свідчили, про наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості розгляду суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000763 від 11.03.2016 року (справа № 500/2210/18) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та заявлений відвід фактично зводиться до не згоди з процесуальними рішеннями судді при розгляді вказаного кримінального провадження, а саме залучення в якості учасника судового процесу представник Ізмаїльського МРВ пробації, об`єднання в один процесуальний документ (ухвалу від 17.06.2024) питання розгляду клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору та перехід до судового розгляду на підставі обвинувального акта та з інших питань.

Враховуючи викладене, з огляду на недоведеність існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 відповідно до ст. 75 КПК України та у судовому засіданні не були встановлені обставини, які є підставою для відводу, а тому в даному випадку необхідне відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 липня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1