Провадження № 11-кп/824/3542/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням його на ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 строком на 60 днів, а саме до 24 травня 2024 року включно.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що вказує на необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з метою забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого вказано на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник указав про те, що клопотання прокурора не містить обґрунтування жодного з ризиків та викладу обставин, на підставі яких він дійшов висновку про їх наявність. Так, захисник вказав про те, що сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути достатньою підставою для тримання особи під вартою. Щодо ризику втечі зазначив, що ОСОБА_8 тривалий час перебуває під вартою та ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшились. Крім того, захисник вказав про відсутність ризику впливу на учасників кримінального провадження чи спотворювання доказів, оскільки досудове розслідування закінчене, обвинувальний акт скерований до суду, а жодних заяв про незаконний вплив з боку ОСОБА_8 на учасників кримінального провадження не надходило. На думку захисника, вищезазначене свідчить про те, що існування інших ризиків, на які посилається сторона обвинувачення є необґрунтованим. Також захисник вказав на те, що ОСОБА_8 є громадянином України, зареєстрований в Україні, проживає в м. Києві, не перебуває на обліках у лікаря психіатра чи нарколога, є військовослужбовцем, раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності. Відтак, просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не пов`язаний з позбавленням свободи, а саме домашній арешт за місцем реєстрації та проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з забороною залишати житло в період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника, ним порушене питання про скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 25 березня 2024 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою був визначений до 24 травня 2024 включно. Із 17.05.2024 року обвинувачений утримується під вартою на підставі іншої ухвали Дарницького районного суду м. Києва. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і у нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у низці статей чинного КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що вказує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення, пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Поряд із цим, як вже було зазначено колегією суддів вище, скасованим може бути лише діюче судове рішення, таке, яке породжує певні юридичні наслідки. Строк дії ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року закінчився 17.05.2024 року. Те, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року на час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за апеляційною скаргою захисника є не діючою унеможливлює її скасування.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання до 24 травня 2024 року включно, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4