ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/661/24 Справа № 204/1596/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000024 від 08 лютого 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року частково задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене під час обшуку 12.12.2023 року, а саме на транспортний засіб «Toyota Land Cruiser Prado 150» н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_9 , шляхом накладення заборони відчуження зазначеним майном.

Слідчий суддя дійшов висновку, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Також, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, що достатнім заходом забезпечення кримінального провадження спрямованого на збереження речових доказів буде накладення заборони на відчуження зазначеного майна.

В апеляції:

- адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що в судове засідання власник майна та його представник не викликалися. Про існування ухвали слідчого судді дізналися 07 березня 2024 року та отримали в суді першої інстанції 14 березня 2024 року. За наведених обставин, адвокат вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог по суті вказує, що дозволу слідчого судді на вилучення автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», який належить ОСОБА_5 , не надавалося. При цьому в ході проведення його обшуку, ніяких предметів злочинної діяльності виявлено не було.

Також зазначає, що клопотання прокурора було первинного повернуто останньому для усунення недоліків протягом 72 годин, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази того прокурором ОСОБА_8 надсилалося до слідчого судді Красногвардійського районного суду клопотання про арешт майна 13 грудня 2023 року, відсутня ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду про повернення клопотання прокурора про арешт майна для усунення недоліків від 18 грудня 2023 року.

Також вказує, що в клопотанні прокурора ОСОБА_8 про арешт майна взагалі відсутня дата його складання, до клопотання не додані відомості про власника автомобіля, в своєму клопотанні про арешт майна прокурор посилається на те, що ст. 307 КК України передбачена спеціальна конфіскація майна особи, обвинувачений в скоєнні злочину, але даний автомобіль не належить підозрюваному ОСОБА_9 , а належить ОСОБА_5 на праві власності.

Вислухавши адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів виходить з наступного.

Вирішуючи питання дотримання строку оскарження судового рішення, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 3 ст. 395 КПК України, згідно яких, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, а тому, оскільки оскаржувану ухвалу було винесено без власника майна та його захисників, то строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не порушено, у зв`язку з чим його поновлення не потребує.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Так, зі змісту клопотання і доданих до нього витягів із ЄРДР слідує, що в провадженні СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000024 від 08 лютого 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

08 грудня 2023 року, за ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та речових доказів у кримінальному провадженні.

12 грудня 2023 року, було проведено обшук вказаного транспортного засобу, за результатами якого було вилучено вказаний транспортний засіб, техпаспорт № НОМЕР_3 , та ключ від замку запалювання, які постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 12 грудня 2023 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Доводи адвоката в тій частині, що арештоване майно є власністю ОСОБА_5 , не є слушними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Що стосується зауваження адвоката на те, що в своєму клопотанні прокурор посилається на те, що ст. 307 КК України передбачена спеціальна конфіскація майна особи, але даний автомобіль не належить підозрюваному ОСОБА_9 , а належить ОСОБА_5 на праві власності, то слід зазначити, що основною та первинною підставою для накладення арешту на майно, є збереження речових доказів.

Однак при цьому, положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, окрім іншого передбачено, що арешт майна може також бути накладений, щодо майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у в тому числі, третіх осіб.

За наведеного, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, а саме з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для осіб, у якої воно вилучено, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

На підставі викладеного, з огляду на наведене, оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги адвоката не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим, апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала повинна бути залишена без змін.

У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у розумінні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Щодо зауважень адвоката на те, що клопотання прокурора було первинно повернуто останньому для усунення недоліків протягом 72 годин, що призвело до того, що слідчий суддя розглянув дане клопотання з порушенням строків, то слід зазначити наступне.

Так, за ствердженнями прокурора, копію ухвали від 18 грудня 2023 року про необхідність усунення недоліків він отримав 19 лютого 2024 року, що також не спростовується матеріалами справи. Із вказаним клопотанням прокурор повторно звернувся 20 лютого 2024 року, тобто в межах 72 годин з моменту отримання даної ухвали.

За наведених обставин, зауваження адвоката щодо порушення прокурором строків звернення до слідчого судді зі клопотання про арешт майна, не є обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000024 від 08 лютого 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4