Справа №:1-65/2011
Провадження №: 1-в/755/394/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" червня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за участю учасників:

представника заявника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна. Клопотання в мотивне тим, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «SSANG YONG REXTON», 2008 року випуску, з номерним знаком: НОМЕР_1 .

23.06.2010 року старшим слідчим прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_6 було прийнято Постанову від 23.06.2010 року якою було накладено арешт на транспортного засіб SSANG YONG REXTON, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2696 см3, номер кузова НОМЕР_2 , VIN номер НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3

16.03.2011 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, справа №1-65/11, було засуджено ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 175 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарської функцій протягом одного року. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У задоволенні цивільних позовів потерпілих до ОСОБА_3 було відмовлено.

Судом, одночасно з винесенням вказаного вироку, не було вирішено питання про скасування арешту майна засудженого.

Крім того, заявник у клопотанні зазначив, що наданий момент відпала потреба в подальшому у застосуванні арешту транспортного засобу, а подальше збереження арешту транспортного засобу не відповідатиме меті забезпечення арешту з підстав визначених ч. 2 ст. 170 КПК України.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримала, просила задовольнити з викладених у ньому підстав. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення поданого клопотання. Підвередив, що арешт на транспортний засіб накладений в рамках кримінального провадження № 54-2919 від 30.09.2009 року відносно ОСОБА_3 . Під час ухвалення вироку від 16.03.2011 року судом не було вирішено долю речових доказів, що є порушенням права власності особи на володіння майном. Крім того, надав суду матеріали кримінального провадження № 54-2919 від 30.09.2009 року.

Заслухавши думку учасників, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Постановою старшого слідчого прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_6 від 23.06.2010 року було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно, що належить ОСОБА_3 .

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 175 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарської функцій строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 був звільнений від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 рік. При цьому вироком суду від 16.03.2011 року питання щодо скасування арешту майна та доля речових доказів судом не вирішувалось. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно з абз. 3 п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Як вже встановлено вище, в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 175 КК України ухвалено вирок, яким покарання у виді конфіскації майна не призначалось та спеціальної конфіскації не застосовувалось. При цьому, як вже зазначалось вище, питання щодо скасування арешту майна судом вирішено не було.

Враховуючи те, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 станом на день розгляду даного клопотання завершено, у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, судом при ухваленні вироку питання про скасування арешту майна вирішено не було, а також враховуючи те, що прокурор клопотання про скасування арешту майна підтримав, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 368, 537, 539 КПК України,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити. Скасувати арешт майна, накладений на автомобіль марки «SSANG YONG REXTON», 2008 року випуску, об`єм двигуна 2696 см3, номер кузова НОМЕР_2 , VIN номер НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 02 липня 2024 року о 09 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1