Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/374/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2024, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, який проживає за адресами: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Петропавловська-Камчатського Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України,

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 16.06.2024

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2024 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 16.06.2024 року включно.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та здоров`я населення. При цьому докази у кримінальному провадженні не досліджувалися, свідки не допитувалися.

Суд прийшов до висновків щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачені, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційних скаргах:

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу, обравши більш мякий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням додаткових обов`язків, передбачених КПК України, як носити електронний засіб контролю.

На думку захисника обвинувачуваного, суддею не враховано, що як в клопотанні так і в матеріалах, які додані до нього відсутні будь які відомості про допит свідків, не зазначено які особи допитані в якості свідків, не додані відповідні протоколи допитів свідків, якщо такі взагалі існують, тобто в порушення вимог КПК України прокурором не лише не доведено реальність ризику впливу на свідків в кримінальному провадженні, а й взагалі їх існування.

Вказане на думку захисника свідчить про шаблонне обґрунтування суддею доведеності зазначеного ризику без належного дослідження його реальності, поверхнево та з порушенням обов`язків покладених на судцю КПК України по перевірці наявності і реальності ризиків.

Також не можливо погодитись із твердження слідчого, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у кримінальному правопорушенні. Так, викладені у клопотанні слідчого обставини, не дають підстав вважати, що мій підзахисний причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Обвинувачення відносно ОСОБА_8 не підкріплюються доказами та є надуманими і не обґрунтованими. Крім того, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень судом не може оцінюватись виключно на підставі тяжкості правопорушення у якого підозрюють особу, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів захисник зазначає, що судця в своїй ухвалі не розглянув жодного альтернативного запобіжного заходу передбаченого КПК України та не обґрунтував не можливість застосування запобіжного заходу, наприклад, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків, передбачених КПК таких, як носити електронний засіб контролю, заборону спілкування з певними особини, заборону відвідування певних місць, враховуючи, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації.

Підозрюваний ОСОБА_8 має проблемі зі здоров`ям та потребує додаткового лікування. Так, у листопаді 2022 року ОСОБА_8 отримав травму, а саме перелом плечової кістки правої руки. Після травми звертався до медичного закладу за місцем проживання де отримав відповідне лікування. Проте, перелом останнього неправильно зрісся, це можна спостерігати візуально, плечова кістка зміщена і деформована. Неправильно зрощений перелом провокує у особи постійні больові відчуття, біль в суглобах під і над переломом. Крім того, рука ОСОБА_8 не може повноцінно функціонувати що спричиняє для останнього дискомфорт в побуті.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_5 .

В мотивувальній частині ухвали не зазначено аргументів на користь того, які ж ризики існують, крім тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції не наведено жодного доказу відносно нього в обґрунтування заявлених ризиків для продовження строків тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання суд також не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що пред`явлена підозра, ОСОБА_6 є не обґрунтованою, адже в справі не має жодного доказу причетності мого підзахисного до інкримінованих кримінальних правопорушень, не був учасником злочинної організації, не виконував будь - яких розпоряджень вказаної організації, не знайомий з учасниками злочинної організації згідно пред`явленої підозри. Під час обшуків в нього нічого не вилучалось.

Жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений.

Суд при винесені ухвали не в повній мірі врахував вимоги передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, до затримання проживав у своєму будинку за адресою АДРЕСА_5 , має тяжкі хронічні захворювання, що підтверджується відповідними епікризами, які надані до суду.

Документи підтверджуючі вказані обставини знаходяться в матеріалах справи.

З урахуванням вищевикладеного вважає, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, які дають суду право обрати відносно нього інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

В апеляційних скаргах питання про участь особисто обвинуваченими та захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не ставиться, у зв`язку з чим колегія суддів, згідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу у письмовому провадженні.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.1 ст.255 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.5 ст.255 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.255 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та здоров`я населення, раніше неодноразово судимі.

Можливо стверджувати про наявність раніше встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

Наразі більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, також запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги адвокатів свого підтвердження не знайшли, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законним та обґрунтованим судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2024, якою продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 16.06.2024 року включно без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3