Дата документу 29.03.2024
Справа № 334/8815/23
Провадження № 1-кп/334/351/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Запоріжжі клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001550 від 30 липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 11.00 годину 02 листопада 2023 року.

В судові засідання, призначені на 02 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року, 18 січня 2024 року, 16 лютого 2024 року, 06 березня 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, про час розгляду справи та наслідки неявки був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя про примусовий привід в судові засідання обвинуваченого ОСОБА_4 працівниками поліції Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області виконані не були.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 ухиляється від свого прямого обов`язку з`являтись за викликом суду в судові засідання 06 березня 2024 року прокурором ОСОБА_3 через канцелярію Ленінського районного суду подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дане клопотання подано разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовується наступним, на розгляді в Ленінському районному суді міста Запоріжжя перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001550 від 30 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Обвинувачення полягає в наступному ОСОБА_5 , займаючи посаду начальника управління превентивної діяльності ГУНП в Запорізькій області, 30 липня 2023 року перебував у зв`язку з виконанням службових обов`язків поблизу районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська, буд. №1-А у якості заступника керівника штабу згідно з операційним планом організаційних та практичних заходів щодо забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення масових заходів у Дніпровському районі м. Запоріжжя від 29 липня 2023 року, затвердженого т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області полковником поліції ОСОБА_6 .

У зазначений день, приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_5 під час виконання службових обов`язків, перебуваючи за вказаною адресою, здійснював адміністративне затримання та супроводження до службового автомобіля для доставки до ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 з метою складання адміністративного протоколу затримання та адміністративного протоколу за ст.185 КУпАП. В цей же час, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу у форменому одязі, під час виконання останнім своїх службових обов`язків, умисно наніс один удар коліном в область спини та, обхопивши обома руками шию ОСОБА_5 , почав її стискати, у результаті чого спричинив тілесні ушкодження, а саме: забою м`яких тканин, садна в області шиї обох передпліч та забій м`яких тканин нижньої частини спини.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обґрунтованість обвинувачення у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Так, після направлення обвинувального акту у вказаному кримінального провадженні до суду, в судові засідання, призначені на 02 листопада 2023 року, 27 листопада 2023 року, 18 січня 2024 року, 16 лютого 2024 року обвинувачений не з`явився, про час розгляду справи та наслідки неявки був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На цей час місцезнаходження обвинуваченого невідоме.

Крім того, згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

переховуватися від суду;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, що дає підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від суду або взагалі виїхати за межі України, оскільки відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній виключений з військового обліку військовозобов`язаних, у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі та має об`єктивну змогу безперешкодно перетинати державний кордон України. Вказаний ризик підтверджується також тим, що обвинувачений, достовірно знаючи, що на розгляді в Ленінському районному суді м. Запоріжжі відносно нього перебуває обвинувальний акт, неодноразово, без поважних причин не з`являвся до залу судових засідань, фактично переховуючись від суду, що відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 , беручи участь у черговому заході, створеному представниками ГО «Багнет нації», яка не визнає чинних органів центральної та місцевої влади, а також правоохоронних органів та судів, мотивуючи це їх неконституційністю, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі аналогічне інкримінованому.

Таким чином, у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, ухилятися від суду та не виконувати, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Враховуючи викладене, а також той факт, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.345 КК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду кримінального провадження за надуманими підставами відмовляється за запрошенням секретаря судового засідання, перебуваючи в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя, проходити до залу судових засідань, отже з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Крім цього, судом враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, у тому числі ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України суд вважає можливим не призначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 315, 370, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001550 від 30 липня 2023 року за ч.2 ст.345 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали суду доручити співробітникам Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою рахувати з 28 березня 2024 року з 10 години 50 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 26 травня 2024 року о 10 годині 50 хвилини.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1