Справа № 357/3446/24
У Х В А Л А

про особисте зобов`язання

01 березня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EasyCon) адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою, стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чепеліївка, Білоцерківський район, Київська область, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контактом, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», учасника бойових дій, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року, за ч. 2 ст. 263 КК України, до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн,

у кримінальному провадженні № 0005646, яке внесене до ЄРДР 03 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив:

(1) застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до підозрюваного ОСОБА_4 , з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

(2) у разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що складає 60 560 грн;

(3) у разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із міста Узин, Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; уникати спілкування зі свідками по кримінальному провадженню, а також з особами, які брали участь, як поняті під час проведення слідчих та процесуальних дій.

Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Згідно зібраних на досудовому розслідуванні даних, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чепеліївка, Білоцерківський район, Київська область, громадянин України, із середньою освітою, військовослужбовець військової служби за контактом, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», учасник бойових дій, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року, за ч. 2 ст. 263 КК України, до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Вважав, що існують ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 може легко змінити місце проживання, оскільки не має постійного джерела доходу, сталих соціальних зв`язків, до того ж він не з`явився на виклики, без поважних причин 19 січня 2024 року, 20 січня 2024 року, 21 січня 2024 року, 22 січня 2024 року, 23 січня 2024 року, 24 січня 2024 року, 25 січня 2024 року, 26 січня 2024 року, 27 січня 2024 року, 28 січня 2024 року, 29 січня 2024 року, 30 січня 2024 року, 31 січня 2024 року, 01 лютого 2024 року, 02 лютого 2024 року.

Можливість впливу на свідків підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що останній знає місце їх проживання та може здійснювати на них такий вплив.

Про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, на його думку, свідчать відсутність джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, наявність у нього судимості та підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Вважав, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою не зможуть попередити установлені ним ризики.

Зокрема, домашній арешт не забезпечить дієвість кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , з огляду на наявність високого ступеню ризику переховування від органів досудового розслідування, слідства, суду.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_8 підтримав подане клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він від органу досудового розслідування не переховувався, пояснив, що повістки отримував, однак надати докази поважності причин неявки не має можливості.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що запобігти заявленим прокурором ризикам можливо за допомогою запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, слідчий суддя має дослідити, чи доводять додані до клопотання докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», заява № 42310/04).

Слідчим суддею установлено, що 16 січня 2024 року ОСОБА_4 під розписку вручене повідомлення про підозру.

Згідно з ним, він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носінні кастету, без передбаченого законом дозволу, за таких фактичних обставин.

Влітку 2023 року, більш точної дати, часу та місця не встановлено, ОСОБА_4 маючи злочинний умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, через невстановлений інтернет ресурс придбав кастет, який є холодною зброєю.

У подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, усвідомлюючи заборону вільного обігу холодної зброї та караність за такі дії, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, носив безпосередньо при собі, тобто в одязі, в якому був одягнений, кастет, який є контактною неклинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії до 02 грудня 2023 року.

02 грудня 2023 року близько 19 год 50 хв, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу квартири АДРЕСА_2 вчинив конфлікт з громадянкою ОСОБА_9 , про що остання повідомила на спец. лінію «102» та викликала працівників поліції.

Після цього, працівниками поліції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, по прибуттю на місце події, а саме в квартиру АДРЕСА_3 , в ході перевірки на предмет зберігання заборонених предметів та в подальшому під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено вказаний вище кастет, який є холодною зброєю, належний ОСОБА_4 , який останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Суддя зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 під сумнів не ставив.

Своєю чергою, додані до клопотання матеріали та інформація в них свідчать, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі, адже це стверджується: витягом ЄРДР, про кримінальне провадження № 0005646; рапортом інспектора-чергового ОСОБА_10 від 03 грудня 2023 року; протоколом огляду місця події від 02 грудня 2023 року; протоколом перегляду відеозапису від 04 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 15 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 10 грудня 2023 року; висновком експерта від 06 грудня 2023 року № СЕ-19/111-23/65024-ХЗ; протоколом допиту підозрюваного від 16 січня 2024 року.

Слідчий суддя зазначає, що вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідча суддя зазначає, що згідно із п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати свідків; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України є нетяжким злочином, який карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже, підозрюваному ОСОБА_4 загрожує покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що таке покарання є вагомим мотивом для можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що підозрюваний ОСОБА_4 отримав виклик до слідчого та не прибув на нього, без поважних причин 19 січня 2024 року, 20 січня 2024 року, 21 січня 2024 року, 22 січня 2024 року, 23 січня 2024 року, 24 січня 2024 року, 25 січня 2024 року, 26 січня 2024 року, 27 січня 2024 року, 28 січня 2024 року, 29 січня 2024 року, 30 січня 2024 року, 31 січня 2024 року, 01 лютого 2024 року, 02 лютого 2024 року.

Про нього відомо, що він неодружений, дітей та інших утриманців не має, перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 .

З огляду на це, зважаючи на наявність у підозрюваного ОСОБА_4 мотиву для переховування від органу досудового розслідування та/або суду, його процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику втечі та переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду.

Своєю чергою, слідчий суддя не бачить підстав стверджувати про наявність ризику незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків, оскільки він вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, а тому у нього відсутній мотив для таких дій.

У контексті ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя установив, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року, за ч. 2 ст. 263 КК України, підозрюється у вчиненні нового аналогічного кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді така репутація підозрюваного ОСОБА_4 свідчить, що існує вірогідність, що він може вчиняти нові кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом зброї.

Отже, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Отже, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до ОСОБА_4 , виключно у випадку, якщо крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що він переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий суддя вважає, що вказані обставини прокурором не доведені, зокрема не надано доказів, що до підозрюваного ОСОБА_4 застосовувався привід, чи він оголошувався в розшук, у зв`язку з ухиленням від органу досудового розслідування, а також, що він перешкоджав кримінальному провадженню, чи йому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суддя зазначає, що ч. 5 ст. 194 КПК України передбачені такі обов`язки: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю.

Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а саме він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, а також факт визнання ним винуватості, що свідчить про його майбутню зацікавленість у якнайшвидшому закінченню кримінального провадження, вважає, що особисте зобов`язання є тим запобіжним заходом, який зможе забезпечити досягнення мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчий суддя застосовує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та з огляду на встановлені ризики, покладає такі обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: (1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії запобіжного заходу та обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя встановлює в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 березня 2024 року.

Керуючись ст. 131, 175, 177, 178, 194, 202, 205 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Відмовити у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком до 16 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:

(1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

(2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

(3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 06 березня 2024 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА