печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001874, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001874 від 23.11.2023 за фактом вимагання чужого майна працівником правоохоронного органу, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчиненого організованою групою, з погрозою насильства над потерпілим та в умовах воєнного стану, а також за фактом розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, вчинене організованою групою в умовах воєнного стану, тобто за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше травня 2023 року, точний час і місце досудовим розслідування не встановлено, у прокурора Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошових коштів, у якості неіснуючого боргу в розмірі 60 000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 розуміючи, що вони з ОСОБА_6 своїх цілей не досягнуть, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше травня 2023 року, за грошову винагороду в розмірі 10 000 дол. США залучив до своєї злочинної діяльності кримінального авторитета - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та довів останньому про намір заволодіти майном ОСОБА_7 .

На пропозицію ОСОБА_5 . ОСОБА_8 погодився, таким чином вступивши до складу організованої злочинної групи для вчинення вимагання майна ОСОБА_7 .

Підставою до протиправної вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 грошових коштів стали наступні обставини.

Так, 22.07.2022 ОСОБА_5 з метою отримання прибутку передав ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 1100000 грн для здійснення останнім торгів криптовалтою на криптовалютних біржах з аккаунту (облікового запису), зареєстрованого за ОСОБА_7 .

22.07.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні відділення АТ «Кредобанк» за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Миру, 19/1 передав готівкою грошові кошти в сумі 1100000 грн своєму знайомому начальнику відділення АТ «Кредобанк» ОСОБА_9 , який за вказівкою ОСОБА_5 поповнив на вказану суму банківський рахунок № НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Кредобанк» на ім?я ОСОБА_6 , який у свою чергу поповнив обліковий запис ОСОБА_7 , зареєстрованого на криптовалютній біржі Qmall на загальну суму 976 895 грн, що станом на 03.08.2022 становило приблизно 26 000 доларів США за курсом встановленим на криптовалютній біржі.

Решту грошових коштів в сумі 105 000 грн залишилась у ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , якому ОСОБА_6 переказував частину грошових коштів на банківський рахунок для поповнення облікового запису ОСОБА_7 .

У подальшому за період з кінця липня 2022 по грудень 2022 в результаті здійснення операцій з придбання та продажів різної криптовалюти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , якому ОСОБА_7 передав логін і пароль до свого облікового запису та який також здійснював торги на криптовалютній біржі втрачені усі грошові кошти.

Крім того, 28.09.2022 ОСОБА_6 зі свого банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Кредобанк», переказав на банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритого в АТ «Кредобанк», на ім?я ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 690 000 грн. Вказані грошові кошти ОСОБА_5 заздалегідь передав ОСОБА_6 для подальшого використання ОСОБА_5 нібито від імені ОСОБА_7 для власних потреб. Тобто ОСОБА_7 мав здійснювати перекази грошових коштів зі свого банківського рахунку на рахунки, які йому вказував ОСОБА_5 .

Наприкінці березня 2023 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 прийняли рішення вимагати грошові кошти у ОСОБА_7 з погрозою насильства, з підстав того, що на їх погляд з провини ОСОБА_7 втрачені грошові кошти, які передавалась йому ОСОБА_5 з метою отримання прибутку в результаті вдалої торгівлі ОСОБА_7 на криптовалютних біржах.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 розробили злочинний план, направлений на вимагання та заволодіння чужим майном, для чого створили організовану групу, до складу якої залучили ОСОБА_8 .

Діючи у складі організованої групи, згідно розподілених ролей, виконуючи функцію, визначену організатором кримінального правопорушення, на виконання його вказівок, з метою залякування ОСОБА_7 , на початку травня 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 привезли ОСОБА_7 до лісу, розташованого на території села Залужжя Мукачівського району Закарпатської області, де висунули вимогу передачі грошових коштів в розмірі 60 000 доларів США - не існуючого боргу, з погрозою насильства над потерпілим.

ОСОБА_7 , сприймаючи погрози реально, побоюючись за свої життя та здоров`я, не маючи можливості виконати незаконні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_8 звернувся до свого батька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи, згідно розподілених ролей, виконуючи функцію, визначену організатором кримінального правопорушення, на виконання його вказівок, з метою досягнення злочинного плану, який був відомий всім учасникам злочинної групи, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 на праві власності належить приватний будинок АДРЕСА_1 , переслідуючи мету вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , повідомили ОСОБА_12 про необхідність переоформлення приватного будинку на дружину ОСОБА_5 - ОСОБА_13 .

16.05.2023 ОСОБА_12 , діючи під примусом, сприймаючи погрози реально, побоюючись за життя і здоров`я свого сина - ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 підписав договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №276, відповідно до якого нібито продав приватний будинок АДРЕСА_1 за 416 000 грн.

Реалізовуючи попередньо розроблений план злочинних дій, діючи з метою заволодіння чужим майном на виконання вказівки ОСОБА_5 , 13.11.2023 ОСОБА_13 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 підписала договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №488, відповідно до якого нібито продала приватний будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_8 за 416 000 грн.

Надалі, 05.12.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , не відмовляючись від злочинного умислу на вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, діючи у складі організованої групи, з метою залякування ОСОБА_7 із використанням месенджера «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_5 , зателефонували на номер телефону НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_7 , та почали висловлювати погрози застосування насильства над потерпілим, таким чином продовжуючи переслідувати мету вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_12 , сприймаючи погрози його сину реальними, побоюючись за його життя та здоров`я, запропонував ОСОБА_5 зустрітись, на що останній погодився.

08.12.2023 ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_5 в приміщенні відпочинкового комплексу «Графський двір» за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході розмови ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи, переслідуючи мету вимагання грошових коштів від потерпілих, повідомив ОСОБА_12 , що його син ОСОБА_7 винен йому та ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США, а також підтвердив, що через ОСОБА_6 передав ОСОБА_12 спочатку 1100000 грн для отримання прибутку на різниці курсу електронного долару на криптовалютній біржі та згодом також через ОСОБА_6 передав ще 690000 грн, тому вважає, що передав грошових коштів на загальну суму 55 000 доларів США та ще 5000 доларів США, ОСОБА_5 порахував за автомобіль, який подарував ОСОБА_7 .

Крім того, в ході розмови ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи, переслідуючи мету вимагання грошових коштів від потерпілих, повідомив ОСОБА_12 , що він повинен передати грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США ОСОБА_5 до 20.12.2023 та пообіцяв забезпечити переоформлення приватного будинку на ОСОБА_12 після передачі грошових коштів, а також попередив, що у разі не передачі грошових коштів потерпілим доведеться мати справу з ОСОБА_8 .

У подальшому, в ході реалізації спільного злочинного плану, 09.12.2023 ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи, із використанням мобільного месенджера «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 зателефонував на номер телефону НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_12 , та запитав останнього чи вдається йому зібрати необхідну суму до спливу граничного терміну.

Продовжуючи діяти умисно на виконання попередньо розробленого злочинного плану, діючи у складі організованої групи, 11.12.2023 ОСОБА_5 із використанням месенджера «WhatsApp» зі свого номеру мобільного телефону зателефонував ОСОБА_7 та, висловлюючи погрози обмеження прав, свобод та законних інтересів, які виразились у погрозах організувати відправлення потерпілого в зону бойових дій «на нуль», почав вимагати у ОСОБА_7 . повернення неіснуючого боргу вже ОСОБА_8 , якому він доручив отримати грошові кошти, та щоб усі питання стосовно передачі грошових коштів у подальшому узгоджував з ОСОБА_8 .

Того ж дня ОСОБА_7 , діючи під примусом, сприймаючи погрози реально, на виконання вказівок ОСОБА_5 , із використанням месенджера « WhatsApp» зі свого номеру телефону зателефонував на номер телефону НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_8 , та повідомив, що телефонує за вказівкою ОСОБА_5 , на що ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи, для реалізації злочинного плану відповів, що він планує продати приватний будинок з особистими речами потерпілих, якщо вони не будуть повертати борги.

У подальшому, діючи у складі організованої групи, реалізовуючи попередньо розроблений план злочинних дій, 20.12.2023 ОСОБА_6 із використанням месенджера «WhatsApp» зі свого номеру телефону НОМЕР_9 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив останньому про необхідність передачі йому неіснуючого боргу в розмірі 1100000 грн, аргументуючи тим, що це він свої особисті гроші наприкінці липня 2022 переказував зі свого банківського рахунку на банківський рахунок ОСОБА_7 , та що ОСОБА_5 до цих грошей не має відношення, а також те, що 28.09.2022 він також переказував зі свого банківського рахунку на банківський рахунок ОСОБА_7 свої особисті грошові кошти в розмірі 690000 грн, та те, що до цієї суми ОСОБА_5 також не має відношення.

30.12.2023 ОСОБА_12 із використанням месенджера «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що мав розмову з ОСОБА_8 , який йому сказав, що узгодив з ОСОБА_5 , що ОСОБА_12 має передати грошові кошти в розмірі 61000 доларів США, а також ОСОБА_12 запитав у ОСОБА_8 чи не почне вимагати таку ж суму ОСОБА_6 , на що ОСОБА_5 , діючи у складі організованої групи, на виконання розробленого злочинного плану, переслідуючи мету вимагання грошових коштів потерпілих, відповів ОСОБА_12 , що такого не буде і що це питання повністю закривається.

Того ж дня ОСОБА_12 із використанням месенджера «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_8 та переказав йому вищевказану розмову з ОСОБА_5 .

У подальшому, діючи у складі організованої групи, реалізовуючи попередньо розроблений план злочинних дій, 02.01.2024 ОСОБА_8 із використанням месенджера «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_12 і запитав останнього коли він буде, на що ОСОБА_12 відповів, що займається збором необхідної суми грошових коштів та ще раз перепитав щодо вимог ОСОБА_6 передати йому грошові кошти, на що ОСОБА_8 відповідає, що він просто має продати ОСОБА_12 . приватний будинок.

16.01.2024 ОСОБА_12 із використанням месенджера «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_8 і запитавши у останнього щодо вказаного ним в смс-повідомленні числа 62700, на що ОСОБА_8 пояснив, що сума збільшилась із врахуванням сплати нотаріальних послуг за переоформлення приватного будинку, а також запропонував ОСОБА_12 оплатити послуги нотаріуса порівну.

У подальшому, з метою розпорядитись майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів та вчинили дії, спрямовані на приховування і маскування незаконного походження такого майна, володіння ним, прав на нього, джерел його походження та набуття, володіння та використання такого майна вчинили легалізацію майна, одержаного злочинним шляхом, діючи у складі організованої групи ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вирішили продати приватний будинок.

На виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, діючи у складі організованої групи, 02.05.2024 ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 підписав договір купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1308, відповідно до якого ОСОБА_8 продав ОСОБА_16 за 668 817 грн житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 025 га з кадастровим номером :11:001:0185.

18.06.2024 ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно відповіді ДСР НП України на доручення слідчого, підозрюваний ОСОБА_8 користується транспортним засобом марки та моделі «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , 2011 р.в., VIN: НОМЕР_10 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

18.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2024 проведено обшук автомобіля марки та моделі «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_10 . В подальшому вказаний автомобіль було поміщено на майданчик тимчасово вилучених транспортних засобів в м. Мукачево.

Постановою слідчого від 18.06.2024 указаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою збереження речового доказу, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту, обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у накладанні на нього арешту. Незастосування арешту на зазначений матеріальний об`єкт може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та сприяти уникненню кримінальної відповідальності осіб, які вчинили неправомірні дії.

Підсумовуючи клопотання, прокурор просив накласти арешт на автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , заборонивши відчужувати вказане майно.

Прокурор ОСОБА_17 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому доводів.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_18 подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_4 та вилучений у неї автомобіль не мають жодного відношення до розслідуваного злочину та предмету доказування, підставою користування ОСОБА_8 автомобілем були виключно дружні відносини.

Дослідивши клопотання з додатками, письмові заперечення адвоката, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001874 від 23.11.2023, зокрема, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2024 по справі №757/26324/24-к надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 та який на праві власності належить ОСОБА_4 /а. м. 186-189/.

18.06.2024 в період часу з 10-00 год. по 10-53 год. на підставі вказаної ухвали слідчого судді проведено обшук, в ході якого вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу /а. м. 159-167/.

Як вбачається із протоколу обшуку, будь-яких слідів правопорушення в ході обшуку автомобіля не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч. 3 ст. 132 КПК України.

Частиною другою ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Постановою слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_19 від 18.06.2024 транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Зі змісту клопотання вбачається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилання прокурора на наявність підстав для арешту вилученого майна як такого, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, слідчий суддя вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки прокурором не доведено, що вилучений транспортний засіб містить на собі будь-які сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, за наведених у клопотанні обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 209 КК України, транспортний засіб не був предметом злочинів.

Прокурором також не зазначено, яким чином вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню в провадженні, а отже в ході розгляду клопотання всупереч п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні в цій частині є формальною, та сам по собі факт винесення такої постанови не є достатнім для висновку про відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України та наявності підстав для його арешту.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено мети арешту вилученого майна, підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, не доведено можливість використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні №0001874, вважаю відсутніми підстави для задоволення клопотання.

Частиною 3 ст. 173 КПК України встановлено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт автомобіля марки та моделі «MERCEDES-BENZ S350 CDI», д. н. з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , вилученого в ході його обшуку 18.06.2024, який на праві власності належить ОСОБА_4 - відмовити.

Вилучене майно повернути власнику - ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1