У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/13650/23

№ 1-кп/183/1216/24

27 лютого 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000172 від 25.10.2023 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

15.12.2023 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000172 від 25.10.2023 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підготовче судове засідання по якому відповідно до вимог ст. 314 КПК України було призначено на 20.12.2023, однак не було проведено, тому підготовче судове засідання проведено 27.02.2024.

В судовому засіданні прокурор вважала за необхідне призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, угода з обвинуваченою не укладалася, підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акта прокурору чи направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності немає.

Потерпіла погодилася з думкою прокурора.

Захисник заперечував проти призначення кримінального провадження до розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Свою позицію захисник мотивував тим, що обвинувальний акт не містить будь-яких підтверджень наявності події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (не вказані обставини вчинення кримінального правопорушення - але ж для того, щоби завдати перелому нігтьової фаланги 3-го пальця, вказаний палець повинен бути будь до чого прижатий чи в чомусь зажатий, тож як сталися тілесні ушкодження), також відсутнє посилання на мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 КК України (про останні взагалі не йдеться, то ж чи була мета у ОСОБА_6 завдавати тілесні ушкодження потерпілій, якщо так, то на яких підставах, який мотив її дій), що згідно з законом є обов`язковим, і повинно бути описано в повному обсязі. Тим паче викладене в обвинувальному акті не відповідає дійсності, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 знайомі близько 5 років та перебували в дружніх стосунках, тобто раніше виниклих неприязних стосунків у них не було, відповідно мотив та мета в обвинувальному акті не відображені та не розкриті.

Також, слідчим в обвинувальному акті викладено лише зміст підозри. До того ж, ані підозра, ані обвинувальний акт не містять підтвердження, на підставі якого слідчий вважає, що потерпіла отримала тілесні ушкодження саме середнього ступеню тяжкості (а це досить важливо, оскільки потребує висновків фахівця в сфері медицини та впливає на кваліфікацію злочину.

Окрім вказаного, повідомлення про підозру від 24.11.2023 фотографічно однакові з обвинувальним актом. Фактично в обвинувальному акті вказано лише текст підозри, перелік учасників процесу з прізвищами, а хто і в чому обвинувачується - не вказано. За таких обставин, за вказаним обвинувальним актом ОСОБА_6 має статус не обвинуваченої, а підозрюваної.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, що безперечно порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Разом із цим, анкетні данні обвинуваченої не відповідають дійсності, що вказує на неповне з`ясування особистості обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки остання не заміжня, та має на утриманні трьох дітей, двоє з яких неповнолітні 2014 та 2010 років народження, що підтверджуються копіями свідоцтва про народження. В порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить дати складання документа. Доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, як не від`ємний додаток до обвинувального акта, не відповідає вимогам ст.109 КПК України з огляду на те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано факт та не зазначено час проведення процесуальних дій, а саме, не вказано факт вручення пам`яток про процесуальні права та обов`язки підозрюваної, що досить важливо та вказує на дотримання чи порушення права на захист останньої.

Вищевказані порушення, допущені слідчим при складанні обвинувального акта є істотними порушеннями вимог ст. 291 КПК України, оскільки, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Отже за своїм змістом обвинувальний акт як результат закінчення стадії досудового розслідування має містити сформульоване обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке має повністю та неухильно відповідати вимогам закону.

Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України, а допущенні порушення суттєво порушують право захист ОСОБА_6 , викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, не відповідають дійсності, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Обвинувачена підтримала позицію свого захисника.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору, вважаючи його необґрунтованим.

Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілої, захисника, обвинуваченої, дослідивши обвинувальний акт, вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Отже, суд, вислухавши позицію учасників судового провадження, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта по вказаному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За висновком, який міститься у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність цього процесуального документу вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000172 від 25.10.2023 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі й анкетні відомості обвинуваченої, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.

З обвинувального акта у вищевказаному кримінальному провадженні вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні викладено чітко і конкретно.

З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у цьому обвинувальному акті, а отже і обвинувачення ОСОБА_6 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не викликає сумнівів. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що зміст обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, а тому немає підстав стверджувати, що це може вплинути на право захисту обвинуваченої, і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Питання ж доведеності вини обвинуваченої в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні в межах пред`явленого обвинувачення, питання належності, допустимості та достатності доказів, суд встановлює під час судового розгляду.

Твердження захисника про наявність недоліків, допущених при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, які є істотним порушенням вимог діючого законодавства, суд відхиляє, оскільки такі доводи можуть бути перевірені лише під час судового розгляду із дослідженням письмових документів, процесуальних рішень та інших матеріалів. Крім того недоліки, які, на думку сторони захисту, містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого провадження, є обвинувальний акт, а додатки до нього, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, як і невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст. 109 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що висвітлені захисником доводи можуть бути перевірені лише під час судового розгляду із дослідженням показань потерпілої, свідків, письмових документів, процесуальних рішень тощо.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обставини, на які посилається захисник ОСОБА_5 , не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, тому в задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 314, 350, 371, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у відкритому судовому засіданні на 27 лютого 2024 року о 13 годині 45 хвилин в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який здійснювати суддею одноособово за участю прокурора, потерпілої, захисника, обвинуваченої, осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування, яких повідомити про дату, час і місце судового засідання у встановлений законом спосіб.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 28 лютого 2024 року о 08 годині 10 хвилин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1