Житомирський апеляційний суд
Справа №285/719/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №285/719/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.04.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати вказане місце проживання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.05.2024 включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування із потерпілою ОСОБА_10 та свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; - прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду. Визначено строк дії даної ухвали - до 14.05.2024 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді у виді особистого зобов`язання із покладенням наступних обов`язків: - не відлучатись за межі Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; - прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою; -повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; -утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні за №0000125 від 01.02.2024 рок, коло яких визначає орган досудового розслідування. При цьому, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які прямі докази, які би вказували на вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованому йому злочину, фактично єдиним доказом на підставі якого порушено кримінальне провадження, і в подальшому повідомлено про підозру ОСОБА_8 є лише слова неповнолітньої ОСОБА_10 (яка в силу свого віку не несе будь-якої відповідальності ні за неправдиве повідомлення про злочин, ні за завідомо неправдиві покази), всі інші покази - є лише показами з чужих слів, тобто від ОСОБА_10 . Звертає увагу, що жодних свідків та письмових чи речових доказів винності підозрюваного в матеріалах провадження не має. Наголошує, що оскільки, відносно ОСОБА_8 відсутні будь-які прямі докази вчинення ним інкримінованого йому злочину, а всі доводи слідства базуються лише на припущеннях, а тому продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованою. Звертає увагу, що слідчим суддею не було належним чином враховано та надано оцінку наступним обставинам, що характеризують ОСОБА_8 : відсутність судимостей; наявність сім`ї, більше 20 років перебуває у шлюбі; має на утриманні двох дітей; наявність постійного місця проживання; є ФОП, з 2004 безперервно займається підприємницькою діяльністю; має на утриманні батьків-пенсіонерів. Вважає, що за вказаних обставин, враховуючи наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зав`язків, а також з метою реалізації законного права особи на працю і підприємницьку діяльність, продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є безпідставним. В свою чергу, перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом унеможливлює здійснення ним підприємницької діяльності, і відповідно отримання прибутку для свого утримання, а також утримання своєї сім`ї та дітей. Вважає, що на даний час відсутні будь-які підстави для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку міри запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Як убачається з матеріалів судового провадження №285/719/24, в провадженні Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000125 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

14.02.2024 в межах цього провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2024 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком на 2 місяці. Строк дії ухвали визначено до 19.04.2024 включно.

Постановою керівника Звягельської окружної прокуратури від 09.04.2024 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 14.05.2024

09.04.2024 (отримано судом 10.04.2024) прокурор Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними посилання захисника підозрюваного, що прокурором не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи останнього в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_8 може бути причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В свою чергу, розглядаючи клопотання прокурора та продовжуючи строк домашнього арешту ОСОБА_8 , слідчий суддя ретельно дослідив всі обставини, які враховуються при продовженні строку міри запобіжного заходу, та переконався в тому, що ризики, заявлені при попередньому рішенні суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному у цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, не зменшились.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при продовженні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , як і фактичні обставини його вчинення.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 , кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду.

В свою чергу, в даному випадку, є висока вірогідність того, що підозрюваний може незаконно впливати на відповідних учасників провадження -потерпілу та свідків. Зазначене опосередковано свідчить про можливість незаконно впливу на потерпілу та свідків, зокрема на зміст та обсяг їх показань та процесуальну поведінку; при цьому, такий вплив може здійснюватися безпосередньо чи опосередковано, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновки слідчого судді про існування вище зазначених процесуальних ризиків, є вірними та обґрунтованими.

На думку суду апеляційної інстанції, апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність цих вище зазначених ризиків є непереконливими.

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, де має позитивні характеристики, є ФОП, має батьків-пенсіонерів, відповідно - вік та стан здоров`я останнього, стадію досудового розслідування.

Разом з цим, навіть з урахуванням вище зазначених фактів, апеляційний суд, в даному випадку, погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі, й особистого зобов`язання, як то просить адвокат, запобігти вищевказаним процесуальним ризикам у даному випадку.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків - можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, як вчинення іншого правопорушення або його продовження.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому продовження запобіжного заходу до підозрюваного у виді цілодобового домашнього арешту, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді, виключно, цілодобового домашнього арешту, є цілком достатнім та дієвим для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, цілодобовий домашній арешт є достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про наявність у підозрюваного місця проживання, батьків - пенсіонерів, що він є раніше не судимою особою та є підприємцем, оскільки такі дані були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом першої інстанції при продовженні підозрюваному строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про продовження запобіжного заходу та правильно прийшов до висновку про те, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуального обов`язку, передбаченого ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.04.2024, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 14.05.2024 включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :