Справа № 953/43/24
н/п 1-кс/953/1942/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003077 від 01.10.2022 ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003077 від 01.10.2022,

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким слідчий з метою забезпечення конфіскації майна у кримінальному провадженні № 0003077 від 01.10.2022 просить накласти арешт.

2. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

2.1. Вимоги клопотання прокурор обґрунтовує тим, 24 лютого 2022 року о 05.00 за наказом Президента Російської Федерації Володимира Путіна Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ, Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації та інші підконтрольні військові та збройні формування.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території тимчасово окупованого з 24.02.2022 Куп`янського району Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, маючи злочинний умисел, направлений на збір, передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора вчинив ряд протиправних дій за наступних обставин.

Зокрема, ОСОБА_5 в період часу з березня по вересень 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, працюючи на посаді агронома МПП "Агротехсервіс", перебуваючи на території с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, діючи свідомо, добровільно на постійній основі надавав військовослужбовцям рф продукти харчування з ферми МПП "Агротехсервіс" та дрова для обігріву школи, в якій дислокувались військовослужбовці держави-агресора, тим самим здійснив збір та передачу матеріальних ресурсів.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи добровільно, у період з березня по липень 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, налагодивши сталі відносини з військовослужбовцями рф, надавав сприяння останнім у визначення оптимальних місць на полях поблизу с.Василенкове Куп`янського району Харківської області для мінування, з метою ефективного ведення бойових дій проти Збройних сил України.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи добровільно, у червні 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, налагодивши сталі відносини з військовослужбовцями рф, розмістив трьох офіцерів у належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи добровільно, у червні 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, заручившись підтримкою військовослужбовців держави-агресора, надав вказівку працівникам МПП "Агротехсервіс" за допомогою техніки підприємства вивозити з лісопилки, яка розташована на території господарства, деревини для взведення бліндажів та фортифікаційних споруд військовослужбовців рф, які використовувались останніми під час ведення бойових дій проти Збройних сил України.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи добровільно, на початку квітня 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території с. Василенкове Куп`янського району Харківської області, заручившись підтримкою військовослужбовців рф, надав вказівку працівникам МПП "Агротехсервіс" за допомогою техніки підприємства перевозити бетонні блоки та будувати блок пост біля місцевої школи у с.Василенково. ОСОБА_5 особисто був присутнім під час будівництва блок посту та керував діями працівників МПП "Агротехсервіс".Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

16.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, відповідно до відомостей, наданих Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру МВС в Харківській області у відповіді №31/20-283 від 23.01.2024 на запит слідчого, встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить рухоме майно, а саме: Автомобіль ВАЗ НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 р.в., д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 на праві приватної власності володіє нерухомим майном.

Згідно витягу №361907673 від 15.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності володіє наступним нерухомим майном: земельною ділянкою № НОМЕР_4 з кадастровим номером :11:002:0046, площею 6,4573 га; земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0028, площею 0,0305 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0027, площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 106,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; домоволодіння, з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 66,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому у органу досудового розслідування виникає необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та задля недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

На підставі вищевикладеного, з метою належного зберігання речових доказів та в подальшому розгляду питання про їх конфіскації в дохід держави слідчий просив клопотання задовольнити.

3. Узагальнені позиції сторін кримінального провадження

У судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

У порядку ч. 2 ст. 163 КПК України, клопотання розглядається без виклику володільця майна.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

4. Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, згідно якої, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюти готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього Кодексу слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

5. Мотиви та оцінка слідчого судді

5.1. Правова підстава для арешту майна

З клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0003077 від 01.10.2022, в якому громадянин України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слід зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів. При цьому, важливо, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Слідчий суддя також враховує, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості, тобто слідчий суддя не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб чи ступінь їх вини.

5.2. Розумність та співрозмірність

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

У той же час, не застосування обмежень на розпорядження та користування цим майном може призвести до вжиття власником майна заходів до перетворення чи знищення відомостей, які у них містяться.

Разом із цим, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

6. Висновки

З урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власності є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого 1 відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_3 , - задовольнити.

Накласти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт у кримінальному провадженні № 0003077 від 01.10.2022 на рухоме майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-автомобіль ВАЗ 21213, синього кольору, 2000 р.в., д.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

шляхом заборони права на відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Накласти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт у кримінальному провадженні № 0003077 від 01.10.2022 на рухоме майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-земельну ділянку № НОМЕР_4 з кадастровим номером :11:002:0046, площею 6,4573 га;

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0028, площею 0,0305 га, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0027, площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок, загальною площею 106,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

-домоволодіння, з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 66,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

шляхом заборони права на відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1