cправа №947/9398/24
провадження №1-кс/947/7858/24
У Х В А Л А

19 червня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

за участю: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що за поданою ним заявою 13.12.23 р. і ухвалою слідчого судді Київського райсуду м.Одеси від 27.12.23 р. зобов`язано уповноважену особу Одеської облпрокуратури внести відомості до ЄРДР за фактом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

3.01.24 р. прокурором Одеської облпрокуратури внесено відомості до ЄРДР за номером кримінального провадження 0000001 щодо кримінального правопорушення вчиненого слідчим ВП №3 ОРУП N21 ГУНП в Одеській області за ознакою ч.1 ст.367 КК України. Досудове розслідування даного кримінального провадження доручено слідчому Другого СВ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві.

У клопотанні 4.3.24 р. до слідчого заявник просив залучити його у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадження на підставі ч.2 ст.55 КПК України.

15.4.24 р. подав цивільний позов про відшкодування істотної моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні №0000001. Оскільки позовна заява була залишена слідчим без належного розгляду і вирішення, бездіяльність слідчого оскаржив до суду.

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 17.5.24 р. (справа №947/9398/23) слідчого зобов`язано розглянути клопотання в порядку ст.220 КПК України про долучення до матеріалу кримінального провадження позовної заяви. Постановою слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 13.3.24 р. у задоволенні клопотання про залучення його як потерпілого та допиту в кримінальному провадженні №0000001 відмовлено. Копія цієї постанови надіслана поштою 22.05.24 та одержана заявником - 6.06.24 р.

Вказував, що постанова про відмову у визнанні потерпілим і не проведення допиту від 13.3.24 р. винесена слідчим з недотриманням положень, визначених КПК України.

Наголошував, що з моменту розпочатого досудового розслідування і станом на час винесення вказаної постанови слідчим не здійснено процесуальної дії з проведення допиту як потерпілого. Оскільки, вчиненим кримінальним правопорушенням заявнику завдано істотної шкоди, цивільний позов заявлений у кримінальному провадженні слідчим в порядку ст.220 КПК України не розглянуто. Тому висновок слідчого у постанові про відсутність у кримінальному провадженні відомості про спричинення заявнику істотної шкоди, а відтак підстав для задоволення клопотання немає, - суперечить матеріалам кримінального провадження і ухвалі Київського райсуду м.Одеси від 17.5.2024 р., яка залишається невиконаною у порушення слідчим ч.2 ст.21 КПК України.

Вважав, що постанова від 13.3.24 р. не відповідає вимогам ст.2 КПК України, а також пунктам 1, 2, 4,14 ч.1 ст.7 КПК України.

Посилаючись на викладене, керуючись п.5 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304, п.1 ч.2 ст.307 КПК України просив: скасувати постанову слідчого другого СВ (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від 13.3.24 р. про відмову залучення його у якості потерпілого та допиту в кримінальному провадженні №0000001 від 3.01.2024 р, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. Додаткова пояснив, що йому була спричинена істотна моральна шкода, розмір якої він визначив сам.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

В судове засідання слідчий не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили. Заперечення на скаргу до суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Заслухавши заявника, ознайомившись зі скаргою та дослідивши додані до неї документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000001 від 03.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 13.03.2024 року, ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення його до кримінального провадженню №0000001 від 03.01.2024 року, як потерпілого та його допиту. При цьому, вказана постанова мотивована зокрема тим, що наслідками злочину, визначеного ч.1 ст.367 КК України має бути істотна шкода охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, та те, що у кримінальному провадженні відсутні відомості про спричинення істотної шкоди ОСОБА_3 - підстав для задоволення клопотання немає.

Відповідно до п.3 примітки ст.364 КК України передбачено, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а згідно з п.4 цієї примітки, тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В той же час, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.12.2018 року по справі №569/6812/15-к (матеріальний вимір істотної шкоди), виходячи з буквального розуміння змісту пункту 3 примітки до ст.364 КК України, істотна шкода може мати виключно матеріальний вимір і перераховуватися в матеріальний еквівалент. Суди зробили помилковий висновок про те, що істотна шкода, у розумінні п.3 примітки до ст.364 КК України, може мати і нематеріальний вимір і є оціночною категорією.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 23.01.2020 року по справі №466/7075/14 та від 17.08.2021 року по справі №484/1376/18, службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч.1 ст.367 КК), чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч.2 ст.367 КК).

Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки спричинення моральної шкоди, яка відноситься до витрат немайнового характеру, не відповідає об`єктивній стороні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а саме: суспільній небезпеці саме у матеріальній формі, при наявності якої саме й настає кримінальна відповідальність за вищевказаною статтею КК України.

Частина ч.2 ст.307 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві про відмову у залученні його до кримінального провадження №0000001 від 03.01.2024 року, як потерпілого та його допиту відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1