Справа № 299/5735/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/108/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Королево, Берегівського району, Закарпатської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

В порядку ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2023 року у справі №299/7773/23, шляхом повного поглинання призначеного покарання, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №299/1175/18 від 21.01.2019 року, до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 1 (один) місяць.

Строк тримання під вартою засудженого рахувати з моменту поміщення його під варту, на підставі ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2023 року у справі 299/5735/21 - із 07.11.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, залишити без змін. Строк дії ухвали до 03.03.2024 року, включно.

Речові докази по справі:

- бензинову пилу марки «STІНL MS 361», біло помаранчевого кольору, які передані на зберігання ОСОБА_7 (а.п.32-33 провадження по обвинуваченню за ч. 3 ст. 185 КК України), повернуто власнику ОСОБА_7 ;

- металевий навісний замок та металева коробка, які передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, передано ОСОБА_8 , як їх законному власнику (а.п.30-31 провадження по обвинуваченню за ч. 4 ст. 185 КК України);

- грошові кошти в сумі 2 700 грн., які передані на зберігання ОСОБА_8 , передано ОСОБА_8 , як їх законному власнику (а.п.30, 32 провадження по обвинуваченню за ч. 4 ст. 185 КК України).

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи засудженим 21.01.2019 року вироком Виноградівського районного суду за ч.2 ст.185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2020 року за ст.107 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах:

17 жовтня 2021 року, близько 21 години 30 хвилини, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою скоєння крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, впевнившись у тому, що його дії непомітні для оточуючих та інших осіб, які б могли викрити його протиправні дії, шляхом вільного доступу, проник в середину гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , звідки таємно, повторно, викрав бензопилу марки «STІНL MS 361», вартість якої згідно висновку експерта від 02.11.2021 року становить 8 500 гривень, що належить на правах приватної власності ОСОБА_7 , із викраденим зник, чим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Він же, 27 березня 2022 року близько 17 години 40 хвилин, знаходячись на руїнах Королівського замку (інша назва - Замок Нялаб «Nyalabvar»), що розташований на скелястому пагорбі по вул. Шевченка, 16, в смт. Королево, Берегівського району , де діючи умисно, під час дії воєнного стану, який введено у дію указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, та продовженого Указом Президента України №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, грубо порушуючи громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою протиставлення себе суспільству та державі, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до стяготримача із Державним прапором України, який не був офіційно піднятий чи встановлений органами державної влади, застосував відносно нього фізичну силу та під вагою власного тіла зігнув, завдавши йому механічних пошкоджень.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 , стяготримач із Державним прапором України зазнав механічних пошкоджень, що призвело до невдоволення суспільства у час ведення широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Окрім цього, в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб), ОСОБА_6 , 01 січня 2023 року, близько 23 години 00 хвилин, знаходячись по вул. Карпатської Січі в с. Веряця, Берегівського району , впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей проник до приміщення літньої кухні, власником якої є ОСОБА_8 , де реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 2 700 гривень, із викраденим зник, чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вироком суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, застосувати до нього ст. 69 КК України, призначити йому покарання нижче нижчого, призначити мінімальний строк покарання. Просить суд врахувати, що суд першої інстанції не взяв до уваги ще одну пом`якшувальну обставину - це його молодий вік, що у нього є молода сім`я, малолітня дитина, він являється єдиним годувальником сім`ї, тому через таке суворе покарання - позбавлення волі він не зможе це робити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник - адвокат ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, клопотання про відкладання розгляду справи не подавали.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги та залишення без змін вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Суд першої інстанції, розглядаючи об`єднане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та документи, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.185 та ч.1 ст. 296 КК України, оскільки останній своїми умисними діями таємно викрав чуже майно, за кваліфікуючими ознаками - вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та в умовах воєнного стану, крім того вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, що не оспорюється ні захисником обвинуваченого, ні обвинуваченим в поданій апеляційній скарзі, ні іншими учасниками судового провадження.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначення йому більш м`якої міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України, то колегія суддів приходить до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті кару, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом належним чином враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував збитки, потерпіла ОСОБА_8 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Судом враховано і відсутність обставин, які обтяжують покарання. Натомість судом враховано і те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, відбував покарання реально та після звільнення з місць позбавлення волі та у період непогашеної судимості повторно скоїв злочини проти власності. Така поведінка обвинуваченого, свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який схильний до вчинення злочинів.

Отже апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не можливе без цілодобового нагляду та контролю за ним в умовах ізоляції, призначивши остаточне покарання в межах санкцій ч. ч. 3, 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням правил, передбачених ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 1 (один) місяць, що на думку апеляційного суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для застосування вимог ст. 69 КК України та зміни вироку в частині пом`якшення обвинуваченому міри покарання колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону в ході судового розгляду допущено не було.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки доводи, що в ній викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Тому, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо нього - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3, 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді