Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
17 січня 2024 року смт. Романів
В ході досудового розслідування встановлено, що 18.12.2023, близько 18:30 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 , перебуваючи у караульному приміщенні місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, черговий раз на ґрунті тривалих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_5 з приводу постійних образ з боку останнього.
Далі, у ОСОБА_4 , в ході такого словесного конфлікту з ОСОБА_5 , раптово виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, з мотивів припинити словесні образи в свій бік, з метою заподіяння смерті ОСОБА_5 , пішов до спального приміщення, що розташовувалось за вказаною адресою тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , дістав з-під ліжка власну автоматичну вогнепальну зброю - АК-74, кал. 5,45 мм, номер екземпляра якого № НОМЕР_2 , що був споряджений одним магазином із 30 бойовими набоями та повернувся назад до ОСОБА_5 .
Далі, ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів припинити словесні образи в свій бік, з метою заподіяння смерті ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи їх настання, привівши власну зброю у бойову готовність, тобто знявши із запобіжника та надіславши патрон до патронника, наблизився до ОСОБА_5 , який сидів на своєму ліжку, та здійснив три одиночних постріли з автоматичної вогнепальної зброї АК-74, кал. 5,45 мм, номер екземпляра якого № НОМЕР_2 по тулубу ОСОБА_5 , цим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для умисного заподіяння смерті.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного шоку, вогнепального наскрізного кульового поранення грудної клітки і живота з пошкодженням внутрішніх органів, внаслідок чого останній загинув на місці події.
В ході здійснення першочергових слідчих дій (огляд місця події) 18.12.2023 року слідчим було вилучено три стріляні гільзи калібру 5,45 мм, патрон на донці якого наявне маркування 270/81, автомат АК74 серійний номер № НОМЕР_3 1982 року випуску без магазину, 4 магазини з набоями в кількості 117 штук калібру 5,45 мм та поясне спорядження, які належать військовій частині НОМЕР_4 , так як вказане майно видавалось військовослужбовцю.
Посилаючись на те, що зазначене майно є тимчасово вилученим майном і може бути використане як докази, прокурор у даному кримінальному провадженні просить накласти арешт на зазначене майно.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту частини 3 статті 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Отже, вказане майно має відношення до кримінального провадження і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Ненакладення арешту на вилучене майно із забороною права на відчуження, розпорядження та користування майном до проведення з ним криміналістичної експертизи або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до втрати можливості визначити вартість майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження. При цьому, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
Керуючись статтями 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на три стріляні гільзи калібру 5,45 мм, патрон на донці якого наявне маркування 270/81, автомат АК74 серійний номер НОМЕР_3 1982 року випуску без магазину, 4 магазини з набоями в кількості 116 штук калібру 5,45 мм та поясне спорядження, що були вилучені в вході проведення огляду місця події від 18 грудня 2023 року, позбавивши власника та/або користувача права відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
До скасування у встановленому законом порядку арешту, вказане майно залишити на зберігання у сторони обвинувачення.
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1