ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/736/23

Провадження № 1-кп/486/67/2024

05 квітня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області кримінальне провадження №0000094, внесене 20.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 належним чином оголошено зміст повістки про відправку до військової частини НОМЕР_1 та необхідність його відправки до місця проходження служби, під час вручення якої встановлено відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали йому право на відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження служби.

У той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_4 , являючись військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав на відстрочку від військової служби під час мобілізації, підлягав призову на військову службу за мобілізацією, 05.03.2023 року відмовився від отримання повістки на відправку до військової частини НОМЕР_1 та, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 06.03.2023 року о 07:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації (військової частини НОМЕР_1 ), чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Після цього, 20.03.2023 року, вперто не бажаючи проходити військову службу під час мобілізації з особистих мотивів, ОСОБА_4 свідомо відмовився від отримання повістки на відправку до військової частини НОМЕР_1 та, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 21.03.2023 року о 07:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації (військової частини НОМЕР_2 ), чим повторно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та відмовляється від їх дослідження під час судового розгляду.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд враховує висновки досудової доповіді органу пробації, в якій зазначено, що у обвинуваченого ОСОБА_4 існує середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення у зв`язку з чим виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання пов`язане з позбавленням волі, думку обвинуваченого, захисника, яка просила останньому призначити 3 роки позбавлення із застосуванням ст.75 КК України, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання пов`язане з позбавленням волі.

Суд, призначаючи дане покарання, зауважує, що на території України введений та діє воєнний стан, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, у зв`язку з чим покарання і застосування ст. 75 КК України не сприятиме його меті, а саме виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим ОСОБА_4 , так і іншими особами.

При оголошенні загальної мобілізації, обвинувачений умисно знехтував свій конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини і хоча скоїв нетяжкий злочин, але такий, що створює в очах громадян та суспільстві у цілому негативне враження безкараності, тим паче під час введеного по всій території України воєнного стану та мобілізації. Звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання сформує негативну думку інших військовослужбовців та вплине на їх бойовий дух та мотивацію, де більшість із них виконують бойові завдання без ротації більше півтора року. Це також сприятиме ухиленню інших призваних під час мобілізації осіб від несення військової служби, що вплине на якість оборони України, її функціонування, бойову та мобілізаційну боєздатність ЗСУ.

А тому, таке покарання, на переконання суду, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрат пов`язаних з проведенням експертиз не понесено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Речові докази:

-розписку на ім`я ОСОБА_4 від 05.03.2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження №0000094;

-розписку на ім`я ОСОБА_4 від 20.03.2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження №0000094.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1