Справа №345/2588/24
Провадження № 1-кп/345/230/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000193, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Войнилів Калуського району Івано-Франківській області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, одруженої, зі середньою спеціальною освітою, зареєстрованої, як фізична особа-підприємець, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 умисно не виконала постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 у справі № 345/144/23, яка набрала законної сили 17.11.2023, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленою з даною постановою, знаючи про позбавлення її права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.11.2023, що набрала законної сили 17.11.2023, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, керувала автомобілем марки «Skoda Fabia» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , будучи позбавленою права керувати транспортними засобами, 02.04.2024 о 16 год. 24 хв. по АДРЕСА_1 , де була зупинена поліцейськими групи реагування патрульної поліції Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області. Після чого, останню було притягнуто відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень.

Обвинувачена в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала. Пояснила, що вона розуміла, що не мала права керувати транспортним засобом, але так склалися обставини, що їй необхідно було терміново їхати додому, оскільки захворів син. А тому вона сіла за кермо автомобіля і поїхала зі АДРЕСА_1 . У вчиненому розкаюється, обіцяє, що більше таке не повториться.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, а її неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки вона умисно не виконала постанову суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжкого злочину згідно зі ст. 12 КК України, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона згідно з довідками медичних закладів за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не зверталася, одружена, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання, зареєстрована як фізична особа-підприємець, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Судом встановлено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просила врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність пом`якшуючих обставин та призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік, та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обвинувачена в судовому засіданні розкаялася у вчиненому та зазначила, що більше такого не повториться.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченої під час та після вчинення протиправних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, позицію прокурора, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченій необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі зі застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та ст. 76 КК України, що буде необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд звертає увагу, що іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, воно буде відповідати тяжкості вчиненого злочину, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- тимчасовий дозвіл серії НОМЕР_2 , виданий 02.07.2023 на ім`я ОСОБА_3 , копію судової справи № 345/3144/23 на 46 арк. щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, копію постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.11.2023 по справі № 345/3144/23 на 1 арк. та оптичний носій інформації CD-R диск марки «Нр» ІН3183 ВС 22173105 D3 із відеозаписами по факту складання постанови про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, працівниками ГРПП Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_3 від 02.04.2024, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: