Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/28/24
Єдиний унікальний №733/1504/23
Ухвала

14 березня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

11 березня 2024 року від прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_7 до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що останньому на підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2023 року включно. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 січня 2024 року включно. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 березня 2024 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 17 березня 2024 року. На даний час кримінальне провадження не розглянуто та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_5 може залишити своє місце проживання та переховуватися від суду, а також ризики, передбачені п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, а тому підстави для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Прокурор в судовому засіданні подане прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою підтримала, так як вважає, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього посилаючись на те, що він має постійне місце проживання, від слідства та суду не переховувався та на свідків не впливав, а тому просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечила та вказала, що відсутні всі підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою та вони є не обґрунтованими та не доведеними, а тому просив вибрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд ураховує те, що слідчий суддя обрав обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою попередження ризику переховування ОСОБА_5 від суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, заявлені ризики не зменшилися та жоден з більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт не зможе запобігти встановленим ризикам, а також враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України перебуває на стадії розгляду та не допитані свідки та потерпіла.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 жовтня 2023 року включно. Ухвалами Ічнянського районного суду Чернігівської області продовжувався строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до 11 грудня 2023 року, 22 січня 2024 року та до 17 березня 2024 року включно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років. Водночас матеріали провадження не вказують на наявність захворювань в останнього, які б унеможливлювали його тримання під вартою.

При обранні більш м`якого запобіжного заходу в умовах воєнного стану є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків та на хід судового розгляду справи.

Наведені доводи захисника про те, що підстави для продовження тримання під вартою обвинуваченого є не обгрунтованими та недоведеними не заслуговують на увагу.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Враховуючи вищенаведене та встановлені судом обставини при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання йому запобіжного заходу, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи даного кримінального провадження, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 176-177, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 травня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1