Справа № 333/2913/24
Номер провадження 1-кс/333/1125/24
У Х В А Л А

06 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000346 від 06.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який має середню освіту, має на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовеця ВЧ НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.01.2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн. Вирок вступив в законну силу 23.01.2014;

- 19.11.2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 ККУ звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік.;

- 14.11.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців; вирок скасовано, справу направлено на новий розгляд;

- 29.06.2022 Шевченківською окружною прокуратурою направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 187 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 -

встановила:

06 квітня 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000346 від 06.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлену слідством точну дату, але не пізніше 13 год. 30 хв. 27.03.2024, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав предмет схожий на бойову гранату іноземного виробництва М-67, переніс її до автомобіля марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, почав зберігати вказані предмети з метою їх подальшого збуту.

Так, приблизно о 15 годині 30 хвилин 27.03.2024, з метою документування факту злочинної діяльності ОСОБА_5 , на його мобільний телефон з абонентським номером ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , зателефонував ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), який достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 займається незаконним збутом бойових припасів, надавши працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки бойових припасів, у якому і прийняв участь як покупець, та в режимі голосової телефонії, використовуючи умовні терміни, домовився про замовлення на придбання бойової гранати на суму 2000 гривень 00 копійок, при цьому отримавши вказівку від ОСОБА_5 , що для отримання бойових припасів йому необхідно прибути до Південного мікрорайону м. Запоріжжя, де вони зустрінуться.

Приблизно о 13 годині 30 хвилин того ж дня, ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними) прибув до заздалегідь домовленого у телефонній розмові місця, куди ОСОБА_5 прибув на автомобілі марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого, ОСОБА_5 надав вказівки ОСОБА_7 сісти на переднє пасажирське сидіння вищевказаного автомобіля. Далі, переїхавши до ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 контактним шляхом, з рук в руки, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення надав, тим самим незаконно збув ОСОБА_7 (особі зі зміненими анкетними даними), який надав працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у якості покупця гранату іноземного виробництва М-67, що відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до категорії «небезпечно», за що отримав грошову винагороду у сумі 2000 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання, зберігання, збут, боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлену слідством точну дату, але не пізніше 13 год. 30 хв. 04.04.2024, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав бойовий корпус гранати РГО, бойовий корпус гранати РГН, бойову гранату М-67 два бойових підривачі типу УДЗ, переніс їх до автомобіля марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, почав зберігати вказані предмети з метою їх подальшого збуту.

Так, приблизно о 13 годині 30 хвилин 04.04.2024, з метою документування факту злочинної діяльності ОСОБА_5 , на його мобільний телефон з абонентським номером ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , зателефонував ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), який достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 займається незаконним збутом бойових припасів, надавши працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки бойових припасів, у якому і прийняв участь як покупець, та в режимі голосової телефонії, використовуючи умовні терміни, домовився про замовлення на придбання бойових припасів на суму 4000 гривень 00 копійок, при цьому отримавши вказівку від ОСОБА_5 , що для отримання бойових припасів йому необхідно прибути до Південного мікрорайону м. Запоріжжя, де вони зустрінуться.

Приблизно о 13 годині 00 хвилин того ж дня, ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними) прибув до заздалегідь домовленого у телефонній розмові місця, куди ОСОБА_5 прибув на автомобілі марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого, ОСОБА_5 надав вказівки ОСОБА_7 сісти на переднє пасажирське сидіння вищевказаного автомобіля. Далі, переїхавши до ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 контактним шляхом, з рук в руки, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення надав, тим самим незаконно збув ОСОБА_7 (особі зі зміненими анкетними даними), який надав працівникам поліції добровільну згоду на участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у якості покупця бойовий корпус гранати РГО, бойовий корпус гранати РГН , бойову гранату М-67, що відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до категорії «обмежено небезпечно» та два бойових підривача типу УДЗ, що відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до категорії «небезпечно», за що отримав грошову винагороду у сумі 4000 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання, зберігання, збут, боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлену слідством точну дату, але не пізніше 13 год. 00 хв. 04.04.2024, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав бойовий постріл ВОГ-25 та 50 предметів, схожі на патрони калібру 7,62 мм, переніс їх до автомобіля марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з особистих мотивів, почав зберігати вказані предмети в автомобілі до моменту вилучення працівниками поліції, а саме 04.04.2024.

Так, в ході санкціонованого обшуку, у період часу з 14 год. 46 хв. по 15 год. 47 хв. з автомобіля марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 вилучено бойовий постріл ВОГ-25 та 50 предметів, схожі на патрони калібру 7,62 мм, які ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлену слідством точну дату, але не пізніше 13 год. 00 хв. 04.04.2024, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав речовину схожу на пластичну вибухову речовину білого кольору, підривач типу УЗРГМ, два предмети схожі на патрони калібру 7,62 мм та 5,45 мм, переніс їх до кімнати будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з особистих мотивів, почав зберігати вказані предмети в автомобілі до моменту вилучення працівниками поліції, а саме 04.04.2024.

Так, в ході санкціонованого обшуку, у період часу з 17 год. 32 хв. по 18 год. 48 хв. з кімнати будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 вилучено речовину схожу на пластичну вибухову речовину білого кольору, підривач типу УЗРГМ, що відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів належать до категорії «небезпечно», два предмети схожі на патрони калібру 7,62 мм та 5,45 мм, які ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлену слідством точну дату, але не пізніше 13 год. 00 хв. 04.04.2024, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбав предмет схожий на снайперську гвинтівку з маркуванням НОМЕР_4 , переніс його до кімнати будинку за місцем своєї реєстрації, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з особистих мотивів, почав зберігати вказані предмети в автомобілі до моменту вилучення працівниками поліції, а саме 04.04.2024.

Так, в ході санкціонованого обшуку, у період часу з 18 год. 53 хв. по 19 год. 32 хв. з кімнати будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вилучено предмет схожий на снайперську гвинтівку з маркуванням НОМЕР_4 , який ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами:

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.03.2024;

- Протоколами оглядів від 27.03.2024;

- Протоколом огляду місця події від 27.03.2024;

- Довідка про категорію вибухонебезпечності № 338 від 27.03.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.03.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.03.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.03.2024;

- Протоколом огляду місця події від 04.04.2024;

- Протоколом обушку автомобіля марки «SUBARU» моделі GX IMPREZA» у кузові сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 04.04.2024 та вилученими речовими доказами;

- Протоколом обушку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 від 04.04.2024 та вилученими речовими доказами;

- Протоколом обушку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 04.04.2024 та вилученими речовими доказами;

- Довідка про категорію вибухонебезпечності № 411 від 27.03.2024;

- Довідка про категорію вибухонебезпечності № 411/1 від 27.03.2024;

- Довідка про категорію вибухонебезпечності № 411/2 від 27.03.2024;

- Іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом:

- переховування від органів досудового розслідування та суду;

- незаконного впливу на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення..

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили задовольнити клопотання та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вину у скоєнні інкримінованому йому злочину визнав частково, суду пояснив, що зброя знаходилась у нього на зберіганні у зв`язку з проходженням ним військової служби, він не встиг її здати, її збут він не визнав. Пояснив, що передав ОСОБА_12 зброю як колекціонеру, про що останній йому повідомив. Також вказав, що знаходиться в стресовій ситуації, потребує медичного огляду та лікування.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків. Крім того, зазначив, що не було забезпечено конфіденційної бесіди з його підзахисним, а отже все проведені слідчі дії ( вручення підозри, клопотання тощо) вважає незаконними. Просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Вказав, що ОСОБА_5 має на утриманні мати-пенсіонера та дружину, які можуть виступити поручителями, також просив у разі задоволення клопотання слідчого, визначити розмір застави у мінімальному розмірі. Також зазначив, що в умовах ізолятору тимчасового тримання підозрюваному викликалася карета швидкої допомоги і лікар заявив про термінову консультацію з лікарем-психіатром. Однак, така консультація не була надана, підозрюваного возили до психіатричного закладу, однак там його не прийняли за відсутністю направлення. Вважає, що в наявності порушення прав підозрюваного та його необхідно звільнити з огляду на положення ст.. 206 КПК України.

Судом на місці постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання захисника з огляду на відсутність для того умов, передбачених ст.. 206 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у скоєнні якого йому повідомлено про підозру.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, у скоєнні якого повідомлено про підозру ОСОБА_5 відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

04.04.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

05.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 05.04.2024 о 18 годині 38 хвилині.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, будучи особою раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень, а також перебування кримінальної справи у Комунарському райнному суді м.Запоріжжя щодо особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, що підтверджує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні данні свідків, їх місце проживання, тому підозрюваному ніщо не заважає шляхом погроз або іншими засобами здійснювати вплив та залякування останніх з метою зміни показів. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події.

При цьому слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше був засуджений за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення та перевиховування не став та знову скоїв злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік , стан його здоров`я, тому слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин необхідності застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Щодо необґрунтованості підозри, про що зазначено захисником та підозрюваним, слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263КК України.

Інші доводи підозрюваного та захисника, в тому числі про незабезпечення конфіденційної бесіди з його підзахисним, що було забезпечено під час розгляду даного клопотання в суді, не впливають на висновки суду, враховуючи вищенаведені положення, щодо причетності підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та наявності вказаних вище ризиків.

Однак, враховуючи скарги підозрюваного на психоемоційний стан, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до частин 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладено на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Положеннями ув`язнення передбачено право особи, узятої під варту, на надання їй медичної допомоги.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Відповідно до пункту 2.3 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється уразі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Підчас медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72- 74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог увязнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Алексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Згідно п.п.1.2, п.п. 1.3 п.1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги, вона включає в себе також і надання невідкладної медичної допомоги, надання амбулаторної та стаціонарної медичної допомоги, організація і проведення медичних оглядів, диспансеризації.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення прав підозрюваного на отримання необхідної медичної допомоги та визначення можливості утримання останнього в умовах тримання під вартою, суд вважає за необхідне зобов`язати уповноважених осіб Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення повного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 для надання підозрюваному необхідної медичної допомоги.

Також, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у виді 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 грн., що буде пропорційним щодо підозрюваного, необхідним і достатнім для забезпечення виконання ним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 206 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000346 від 06.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02 червня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання - 04 квітня 2024 року 14 години 30 хвилин.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 02 червня 2024 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Зобов`язати адміністрацію Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України невідкладно забезпечити належне та повне медичне обстеження ОСОБА_5 , а також надання йому належної медичної допомоги відповідно до стану здоров`я та повідомити про прийняті заходи Комунарський районний суд м. Запоріжжя не пізніше 30.04.2024.

Одночасно ОСОБА_5 визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста ) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: (отримувач платежу - ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи (несення військової служби);

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1