ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7830/24

Провадження № 11-сс/4820/170/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року у кримінальному провадженні № 000633, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2024 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування

№ 000633, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , розуміючи та усвідомлюючи, що в державі діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX та неодноразово продовжений іншими Указами Президента України, востаннє Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 06.02.2024 N 3564-IX, у період часу з 18.00 год. 25.03.2024 по 07.30 год. 26.03.2024, умисно, таємно, повторно, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , належного потерпілій ОСОБА_8 , звідки шляхом демонтажу викрав вхідні металопластикові двері цього будинку коричневого кольору, вартістю 18000 гривень, та один віконний склопакет із металопластиковою рамою коричневого кольору, вартістю 15000 гривень, що належить ОСОБА_8 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися викраденим на власний розсуд.Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 33 000 гривень.

26 березня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням 28 березня 2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

28 березня 2024 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у цілодобовій забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, до 22 травня 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

На думку прокурора, слідчий суддя безпідставно не врахував наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, спосіб вчинення такого правопорушення та високий рівень суспільної небезпеки підозрюваного.

Так, перебуваючи на свободі ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Досудове розслідування перебуває на початковій стадії, не встановлено інших причетних до цього злочину осіб, а тому існує ризик, що ОСОБА_6 може попередити їх з метою подальшого уникнення ними кримінальної відповідальності.

Також підозрюваний може незаконно вплинути на свідків, потерпілих та понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій з метою зміни їх показів. Підозрюваному відомі анкетні дані вказаних осіб, оскільки під час обрання міри запобіжного заходу він має право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Також є ймовірність створення підозрюваним штучного алібі чи доказів.

Окрім того, ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може вчинювати нові кримінальні правопорушення, оскільки він вже раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, має не зняту та не погашену судимість, що свідчить про відсутність наміру у підозрюваного ставати на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_6 не має інших джерел доходу, окрім пенсії, що і призвело до вчинення ним цього кримінального правопорушення та не виключає ймовірність у майбутньому вчинення інших корисливих злочинів.

На переконання прокурора, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вказаним вище ризикам, оскільки підозрюваний не має постійного місця проживання, а тому не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, що також викликає сумніви у виконанні ним покладених процесуальних обов`язків.

Позиція учасників судового провадження

Прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу та застосувати щодо

ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ухвалу слідчого судді першої інстанції скасувати з огляду на її необґрунтованість та незаконність, оскільки існують обґрунтовані ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, також суд не врахував, що ОСОБА_6 систематично вчинює кримінальні правопорушення проти власності. Підтвердив, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, в апеляції описка щодо відсутності у нього постійного місця проживання.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, враховуючи вік підозрюваного, стан його здоров`я, натомість, він ще працює сторожем у дитсадку, живе зі своєю дочкою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, ознайомившись із матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що такий запобіжний захід не забезпечить уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на відміну від запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до підозрюваного та застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурором та слідчим доведено, що на поточній стадії досудового розслідування існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, серед яких переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілу, свідків та імовірних інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, проаналізувавши зібрані стороною обвинувачення докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя встановив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 є занадто суворим та можливо обмежитися запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Згідно з вимогами частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Колегія суддів, враховуючи також практику Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (рішення Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Гусинський проти Росії», «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші), вважає, що при обранні підозрюваному запобіжного заходу необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення, при цьому мета такого затримання особи - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання. Водночас ця стадія розслідування не передбачає сукупності доказів, достатньої для прийняття процесуального рішення за суттю кримінального провадження.

Тож, у колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує достатньо об`єктивної та доведеної прокурором інформації, що саме ОСОБА_6 міг вчинити вказаний злочин, з посиланням на зібрані матеріали кримінального провадження. Крім того, наявність обґрунтованої підозри ніким із учасників провадження не спростовується та не оскаржується.

Щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, зважаючи на таке суворе покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, існує ризик переховування особи від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

У справі «Ілійков проти Болгарії» зазначається, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у кримінальному провадженні ризику переховування підозрюваного, обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.

Оскільки досудове розслідування перебуває лише на початковій стадії та не всі свідки, а також інші причетні до цього злочину встановлені та опитані, обґрунтованою є ймовірність ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, потерпілу та інших причетних до цього злочину осіб з метою зміни наданих показань або відмови від надання таких у подальшому, а також існує ризик знищення, спотворення або приховування будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, враховуючи, що зі слів прокурора, підозрюваний не працевлаштований, єдине джерело доходів для нього є пенсія, у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, тому є досить високий ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, слідчим суддею встановлена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та зазначених у клопотання слідчого, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом із тим, сторона обвинувачення не довела, що запобігти всім передбаченим вище ризикам неможливо застосувавши більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, тому слідчий суддя і дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Як вбачається з положень статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин кримінальний процесуальний закон покладає на слідчого, який звертається із відповідним клопотанням, яке повинно містити крім викладу обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та посилання на матеріали, що підтверджують всі ці обставини, відповідно до вимог статті 184 КПК України.

Так, при застосуванні до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі людини, слідчий суддя, суд має враховувати положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Беручи до увагу практику ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Тож, як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 , врахував усі вимоги статті 178 КПК України, а саме взяв до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, данні про особу підозрюваного, який є особою похилого віку (1947 року народження), раніше вже неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності, має постійне місце проживання та отримує пенсію, що є єдиним джерелом його доходу.

Таким чином, слідчий суддя застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в сукупності з обов`язками, передбаченими частиною 5 статті 194 КПК України, що на переконання колегії суддів, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та при цьому відповідає принципам пропорційності та законності обмеження права особи на свободу.

Доводи апеляційної скарги прокурора правильності такого висновку слідчого судді не спростовують. Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Відсутні будь-які порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали би підставою для скасування цієї ухвали слідчого судді, а також не знайдено підстав для застосування іншого запобіжного заходу, ніж застосував слідчий суддя, оскільки ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в апеляційній скарзі не доведено недостатність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання наявним ризикам та для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись статями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 22 травня 2024 року з покладанням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2