Справа №339/124/24
20 травня 2024 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
особи, стосовно якої розглядається питання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду заяву лікаря-психіатра КНП «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_4 про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах відносно ОСОБА_5 ,-
02 квітня 2024 року до суду звернулася лікар - психіатр КНП «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_4 про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах відносно ОСОБА_5 .
Заява обгрунтована, що ОСОБА_5 спостерігається щомісячно у консультативно-діагностичному центрі КНП «Болехівська ЦМЛ» в лікаря - психіатра у зв`язку із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді примусової психіатричної допомоги в амбулаторних умовах.
В процесі лікування стан пацієнта вважається такий, що покращився, в зв"язку з чим потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання примусової психіатричної допомоги в амбулаторних умовах.
Психічний стан при огляді ЛКК: доступний формальному мовному контакту. Небагатослівний у спілкуванні. Орієнтований в часі, просторі та у власній особі правильно. У поведінці напружений, пасивний. Скарги на періодично порушений сон, інструкції виконує. На запитання відповідає після паузи, небагатослівно. Настрій на час огляду рівний. Емоційно вирівнявся. Галюцинаторні переживання заперечує. Мислення дещо сповільнене за темпом, увага нестійка. Суїцидальні думки та наміри заперечує, не виявляються, критика до свого стану знижена.
Заявник в судовому засіданні підтримала заяву та наполягала на її задоволенні.
В судовому засіданні ОСОБА_5 в присутності захисника пояснив, що продовжує хворіти, оскільки його і надаліц постійно супроводжують страхи від оточуючих На ЛКК не був присутній, ніхто його не викликав та ніхто не здійснював його огляд.
Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви, вважаючи її неналежно обґрунтованою та вказав, що необхідно провести реальний огляд хворого комісією лікарів-психіатрів та надати об`єктивний висновок. А наразі необхідно звертатись до суду із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.
Захисник погодився із твердженням прокурора та просив відмовити у задоволенні заяви.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані до суду матеріали, дійшов до наступного висновку.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.
Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 Кримінального кодексу України та ст.512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Статтею 92 КК України визначено поняття та мету примусових заходів медичного характеру, так примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно ч.1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра.
Положеннями ч.1-3 ст. 514 КПК України встановлено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Встановлено, що згідно ухвали Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2023 року змінено примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_5 з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в правовому порядку.
Звертаючись до суду з даною заявою, заявник фактично обґрунтовує припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_5 лише наявністю покращення стану здоров`я згідно висновку ЛКК та відсутність потреби для надання такої допомоги.
Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів.
Пленум Верховного Суду України від 3 червня 2005 р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» у п. 18 постанови зауважив, що продовжувати застосування заходів можна кожного разу на строк, який не перевищує шести місяців. При цьому, керуючись конституційними засадами, положеннями ст. 95 КК, ст. 19 Закону № 1489-ІІІ, Пленум у п. 19 постанови підкреслив, що зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише у його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи чи скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
В справі № 158/3106/18 від 04.12.19 року Верховний Суд висловив позицію: «Висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 94 КК, обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.»; «П. 5 ч. 1 ст. 513 КПК покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид. Визначаючи тип психіатричної лікарні, в яку необхідно помістити неосудну особу, суд повинен виходити не тільки з її психічного стану, а й з характеру вчиненого нею суспільно небезпечного діяння».
Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги.
Крім цього, відповідно до ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» зазначено, що комісія лікарів-психіатрів - два чи більше лікарів-психіатрів, які колегіально приймають рішення з питань, пов`язаних з наданням психіатричної допомоги.
Судом досліджено наданий висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 29 березня 2024 року, який проведено комісією в складі: голови ОСОБА_7 , членів комісії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , лікар доповідач ОСОБА_4 .
З даного висновку вбачається, що ОСОБА_5 , який визнаний судом неосудним, був присутнім на засіданні комісії; при його огляді встановлено, що він доступний мовному контакту. Орієнтований в часі, просторі та у власній особі правильно. На запитання відповідає після паузи, пасивний, небагатослівний, першим в розмову не вступає. Настрій на час огляду рівний. Галюцинаторні переживання заперечує. Мислення сповільнене, увага нестійка. Суїцидальні думки та наміри заперечує, критика знижена. Скарги на періодично порушений сон, інструкції виконує. Діагноз параноїдальна шизофренія з дефектом особистості за змішаним типом (а.с.5-11).
Однак, як встановлено в судовому засіданні комісія не проводила безпосередньо огляд хворого в м. ІВано-Франківську, який був відсутнім, про що підтвердив заявник.
А сам хворий вказав про те, що його стан не покращився, його постійно переслідує страх від оточення людей.
Вирішуючи питання про припинення примусових заходів медичного характеру, слід зазначити, що саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.
Таким чином, враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння останнім, виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, діагнозу ОСОБА_5 , враховуючи думку сторони обвинувачення та захисту, порушення процедури огляду хворого та видачі висновку ЛКК, суд приходить до обґрунтованого висновку, що достатніх законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви на даний час не має, тобто є передчасним, необхідно провести реальний огляд хворого комісією лікарів-психіатрів та надати об`єктивний висновок.
Керуючись ст.92, 94,95 КК України,ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.369-372, 376, 395, 514 КПК України, суд, -
У задоволенні заяви лікаря-психіатра КНП «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_4 про припинення примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали суду складений та проголошений о 09 год 22 травня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1