Справа № 481/2091/23
Провадж.№ 1-в/481/19/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Новий Буг, Миколаївської області подання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_4 про заміну ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбутої частини покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2024 року, у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-IX від 23 серпня 2023 року,

Встановив :

Начальник у кримінальному провадженні начальник Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням, в якому просила замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2024 року, у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-IX від 23 серпня 2023 року.

В обґрунтування клопотання зазначила, що з вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 2 місяці арешту. В подальшому вирок суду набрав законної сили 19.03.2024 року та був направлений до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області на виконання, однак на даний час засуджений ОСОБА_5 ще не приступив до відбування покарання.

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань»

Окрім іншого, внесено зміни в Особливу частину Кримінального Кодексу, де з санкції конкретних видів кримінальних правопорушень арешт виключено як вид покарання. На даний час санкція ч.2 ст.389 КК України не передбачає покарання у виді арешту, а містить два види покарання у виді апробаційного нагляду та обмеження волі.

Враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.59-1 КК України апробаційний нагляд призначається лише на строк від одного до п`яти років, посилаючись на зазначені вище обставини прокурор просить замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2024 року у виді арешту на інший вид покарання, передбачений ст.72 КК України.

Засуджений в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Прокурор вважала, що справу можливо розглянути у відсутності засудженого, оскільки перед судом не поставлено питання про погіршення його стану.

Прокурор просила в судовому засіданні клопотання задовольнити.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши додані до подання письмові матеріали, суд приходе такого висновку.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 2 місяців 25 днів арешту. Вирок набрав законної сили 19 березня 2024 року.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на час розгляду даного подання до відбування покарання не приступив, отже станом на 16 квітня 2024 року не відбутий засудженим строк покарання складає 2 місяці 25 днів.

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до ст.60 КК України, якою визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, засуджений, який не є військовослужбовцем, не може на даний час відбувати покарання у виді арешту.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Пунктом 154 вказаного вище Закону внесено зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено п.23 такого змісту: з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Отже, оскільки на даний час покарання у виді арешту, за яким має відбувати покарання засуджений ОСОБА_5 , відносно осіб, що не є військовослужбовцями, скасовано, слід замінити останньому невідбуту частину покарання у виді арешту іншим покаранням, відповідно до ст.72 КК України.

З урахуванням вимог ст.51 КК України більш м`яким покаранням відносно арешту є пробаційний нагляд; громадські роботи.

Підпунктом «в» п.2 ч.1 ст.72 КК України в редакції закону від 23.08.2023 року, визначено, що одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Згідно ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

В даному випадку, вирішуючи питання про заміну покарання, потрібно застосувати положення ч. 1 ст. 5 КК України, яка, встановлюючи застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, виходить з принципу поліпшення становища особи.

Обмеження волі є більш тяжким покаранням в структурі покарань, визначених ст. 51 КК України порівняно з арештом, а тому заміна покарання на обмеження волі призведе до погіршення становища засудженого.

Відповідно до ст. 51-1 КК України покарання у вигляді пробаційного нагляду є більш м`яким покаранням порівняно з арештом, у зв`язку із чим в даному випадку підлягає застосуванню.

Відповідно до п.п «в» п. 2 ч. 2 ст. 72 КК України одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

Замінюючи покарання засудженому на інше, більш м`яке покарання у вигляді пробаційного нагляду, суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 59-1 КК України, у відповідності до яких пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Тому, вирішуючи клопотання прокурора, суд вважає за необхідне замінити ОСОБА_5 покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду в розмірі мінімальної межі покарання, передбаченої ч. 4 ст. 51-1 КК України, а саме строком на один рік.

Обов`язки засудженому суд визначає з урахуванням особи, його соціального положення, місця проживання, освіти, наявності спеціальності та зайнятості.

Враховуючи, що такий вид покарання, як пробаційний нагляд, на відміну від покарання у вигляді арешту, не передбачає обмеження таких основних конституційних прав і свобод, передбачених ст. 33 Конституції України, як свобода пересування та вільний вибір місця проживання, та за своєю суттю є значно м`якшим, суд не вважає, що збільшення невідбутої частини строку покарання засудженому погіршуватиме його становище.

За таких обставин, клопотання про заміну та пом`якшення засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у вигляді арешту є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.59-1, 72 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

Постановив:

Подання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2024 року у виді 2 (двох) місяців 25 ( двадцяти п`яти) днів арешту, на покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, із застосуванням, відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.2 ст.59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді арешту - негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 у виді пробаційного нагляду рахувати з моменту постановки засудженого на облік органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 17.04.2024 року о 10 годині 30 хв.

Суддя