Дата документу 24.04.2024
Справа № 334/6978/23
Провадження № 1-кп/334/324/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

установив:

18.08.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні за ч 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000895 від 18.05.2023 року (об`єднані матеріали ЄРДР № 0001087 від 06.07.2023, № 0000895 від 18.05.2023 року), відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою суду ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03.05.2024 року.

Прокурор, посилаючись на те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі неправдивих показань, що свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, тому прокурор просить продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та наполягав на його задоволені.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти клопотання, вказавши на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки (цивільна дружина, малолітня дитина, батько), які, на його переконання, унеможливлюють ризик втечі обвинуваченого, досудове розслідування вже завершено, а тому ризику впливу на свідків не існує, усі докази у справі зібрано. Відтак застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою недоцільне.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, вказавши на те, що щиро розкаюється у вчиненому, має проблеми зі здоров`ям, які неможливо вирішити в умовах СІЗО, і не має жодного наміру переховуватись від суду.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та документи, наданні стороною захисту, суддя дійшов до таких висновків.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Відповідно до висновків, викладених у пункті 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих

Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак враховуючи вимоги ст. 331 КПК України та доведеність існування обставин, які свідчать про те, що маються ризики, які виправдовують необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів. Крім того, суд не може не враховувати його поведінку під час досудового слідства, а саме ймовірне продовження ним злочинної діяльності після обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави та використання квартири у якій він постійно проживав, як місця зберігання наркотичних засобів.

Ураховуючи вище наведене, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема його належну поведінку.

Керуючись ст. 183, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Термін дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу закінчується 22 червня 2024 року о 15:00 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24.04.2024 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.04.2024.

Суддя ОСОБА_1