Справа № 461/2685/24
Провадження № 1-кс/461/2031/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти,-

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що Львівським апеляційним судом винесено ухвалу від 12.03.2024 року, якою апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 - задоволено частково, вирок Личаківського районного суду м.Львова від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_4 - скасовано і призначено справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції. Ухвала набрала законної сили негайно після її проголошення, тобто 12 березня 2024 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Як вбачається зі змісту ухвали Львівського апеляційного суду від 12.03.2024 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 не продовжувався. Проте, ОСОБА_4 і надалі утримується в умовах ЛУВП №19, незважаючи на те, що відсутнє будь-яке рішення суду про наявність підстав утримувати її під вартою. Відтак, вважає, що останню слід негайно звільнити з-під варти.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12 червня 2023 року у справі №466/5972/20 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років та 6 (шість) місяців.

Цим же вироком судом І інстанції визначено початок строку відбування покарання, прийнято рішення щодо: речових доказів, скасування арешту, наклаеного на речові докази, прийнято рішення щодо стягнення витрат на проведення експертиз.

Крім того, у даному кримінальному провадженні, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14 липня 2023 року виправлено описку у вироку Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2023 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та зазначено: «Вірним слід вважати в резолютивній частині даного вироку упущену фразу «тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили». Дана ухвала є невід`ємною частиною вироку.»

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24.05.2023 року постановлено продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань №19 УДПтСУ у Львівській області.

Строк дії ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу становив 2 місяці, а саме: з 24 травня 2023 року до 23 липня 2023 року включно.

На вирок Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2023 року, захисником обвинуваченої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги Львівським апеляційним судом винесено ухвалу від 12.03.2024 року, якою апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 - задоволено частково, вирок Личаківського районного суду м.Львова від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_4 - скасовано і призначено справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набрала законної сили негайно після її проголошення, тобто 12 березня 2024 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Як вбачається зі змісту ухвали Львівського апеляційного суду від 12.03.2024 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 не продовжувався.

Адвокат в клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 утримується в умовах ЛУВП №19, незважаючи на те, що відсутнє будь-яке рішення суду.

Разом з цим, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 28 березня 2024 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали Львівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2023 року, та зазначено, що слід вважати правильним в резолютивній частині даної ухвали упущене речення «запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до проведення підготовчого засідання у суді першої інстанції, але не довше як на 60 діб».

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність будь-яких доказів на підтвердження доводів захисника про незаконне тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1