УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 463/171/23

провадження № 51 - 1900 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року щодо нього,

встановив:

За вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засудженийОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК, оскільки засуджений не вказував на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином свої доводи не обґрунтовував. Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містила чітких вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, що регулює повноваження суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

При цьому засудженому було роз`яснено, що у разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвалу касаційного суду було невідкладно надіслано на адресу установи, в якій засуджений ОСОБА_4 перебував під вартою.

На адресу Верховного суду, від засудженого, надійшла касаційна скарга на усунення недоліків попередньо поданої скарги, у якій він просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий судовий розгляд судом першої інстанції.

Проте, як убачається зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.

Зокрема, у касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Крім того, конкретні порушення закону, які б були допущені судами та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК для скасування судових рішень, засуджений не наводить.

Таким чином, засудженим не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху. Нової касаційної скарги, з урахуванням вимог ухвали від 11 квітня 2024 року, на адресу Верховного Суду, станом на 02 травня 2024 року не надходило.

Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його касаційна скарга підлягає поверненню.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року щодо нього, разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3