ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4511/19 Номер провадження 11-кп/814/61/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника

потерпілої ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0001104, за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_13 на вирок Кюківського районного суду м. Кременчука від 25.01.2021 відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, учня 12 класу вечірньої школи №3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04.04.2019 Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; із застосуванням статті 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на один рік шість місяців.

та

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, студента Полтавського будівельного інституту імені Кондратюка, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_12 засуджено:

- за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Відповідно до вимог частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 04.04.2019 більш суворим, призначеним за даним вироком суду, остаточно визначено ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_11 засуджено:

- за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 2400 грн.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

Як встановив суд першої інстанції 30 березня 2019 року близько 03:30 год., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись у дворі багатоповерхівок за адресою АДРЕСА_5 , умисно заподіяли потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження руками та ногами по різним частинам тіла останнього, при цьому ОСОБА_12 , діставши із кишені курточки ОСОБА_11 , кухонний ніж, почав хаотично наносити численні удари ножем у праве стегно ОСОБА_14 , в подальшому передав вказаний ніж ОСОБА_11 , який в свою чергу також із розмаху правою рукою, почав наносити удари ножем у праве стегно ОСОБА_14 тим самим спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_11 за попередньою змовою із ОСОБА_12 30 березня 2019 року близько 03:50 год. повернувшись до місця заподіяння потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, за адресою: АДРЕСА_5 ), таємно викрали у потерпілого ОСОБА_14 належні йому речі, а саме срібний ланцюжок вартістю 1054, 56 грн., хрестик зі звичайного металу, золоту каблучку вартістю 2309,08 грн., тим самим заподіявши матеріальну шкоду в розмірі 3663,64 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_11 засудити за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України на11 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна; на підставі ч.1 ст.70 визначити остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна;

ОСОБА_12 засудити за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна; на підставі ч.1 ст.70 визначити остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна. Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.04.2019 виконувати самостійно.

Необхідність кваліфікацій дій обвинувачених саме за ч.4 ст.187 КК України прокурор мотивує тим, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заволоділи майном потерпілого, а саме мобільним телефоном одразу після подолання його опору, і вже через деякий час повернулись за та заволоділи срібним майном, хрестиком та золотою каблучкою.

Також прокурор зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_12 судом неправильно застосовані норми ч.4 ст. 70 КК України та при призначенні покарання необхідно було зазначити про самостійне виконання вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.04.2019 відносно ОСОБА_12 .

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що судом неправильно застосовані норми ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_12 та ОСОБА_11 оскільки, судом достатньо мотивовано у вироку обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості злочину, не враховані і ті обставини, що обвинувачені завдали потерпілому численні удари як кінцівками так і ножем.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду з приводу поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України ніким із учасників апеляційного розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Щодо доводів апелянта щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України та необхідності кваліфікації їх дій за ч.4 ст.187 КК України як розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів зазначає наступне.

Так обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали послідовні показання у суді, під час яких підтвердили, що мали конфлікт з ОСОБА_14 , нанесли йому тілесні ушкодження та покинули місце події та через деякий проміжок часу повернулись, щоб забрати особисті речі потерпілого. Такі показання обвинувачених підтверджуються також слідчими експериментами з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 11.09.2019, які окремо один від одного однаково показали механізм вчинення злочину.

Доказів того, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 напали на потерпілого, керуючись саме корисливим мотивом, стороною обвинувачення не надано.

Таким чином дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.185 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставності застосування до обвинувачених ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КПК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КПК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КПК;3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог закону.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченим ОСОБА_11 суд першої інстанції врахував відповідно до ст.65КК України дані про особу винного ОСОБА_11 а саме те, що він позитивно характеризується за місцем проживання та є студентом.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_12 враховано те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на момент ухвалення вироку перебував під вартою за вчинення іншого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 районним судом визнано визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування завданих злочином збитків, у вигляді як матеріальної так і моральної шкоди.

За таких обставин дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання із застосуванням ст.69 КК України. Обставини, які обтяжують покарання для обвинувачених судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 67 КК України, не встановлено.

Приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні апеляційного суду дані, щодо достовірності яких учасники кримінального провадження не заперечували під час апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується з викладеними у вироку висновками суду щодо характеризуючих даних про особи обвинувачених, існування пом`якшуючих покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи характер та обставини вчиненого обвинуваченими тяжкого кримінального правопорушення, та наслідків, спричинених в результаті їх протиправних дій, не може погодитися з висновком суду стосовно призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про можливість призначення обвинуваченим покарання із застосуванням ст.69 КК України, районний суд послався на обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема, повне відшкодування шкоди.

При цьому, районний суд також врахував позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинувачених та просила суворо не карати останніх

Проте, на думку суду апеляційної інстанції, ці висновки суду першої інстанції є хибними і покарання обвинуваченим призначено без урахування усіх обставин справи, зокрема, обґрунтовуючи розмір покарання та можливість застосування до обвинувачених положень ст. 69 КК України, суд замість того, щоб дотримуватись вищевказаних керівних положень, тобто оцінити характеристики обвинувачених та обставини вчиненого ними злочину з точки зору можливості їх впливу на істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Обґрунтовуючи можливість застосування ст. 69 КК України, суд взагалі обійшов об`єктивні чинники вчиненого кримінального правопорушення, не надавши їм належної оцінки та не навів у вироку обставин які істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Натомість колегія суддів звертає увагу на те, що внаслідок дій обвинувачених настали непоправні тяжкі наслідки у виді загибелі людини. При цьому, враховуючи характер вчиненого обвинуваченими діяння, кількість та характер тілесних ушкоджень, ненадання допомоги потерпілому, можна прийти до висновку, що їх дії щодо потерпілого супроводжувалися зухвалістю та неповагою до загальноприйнятих норм людського спілкування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що призначаючи покарання обвинуваченим із застосуванням ст.69 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особи обвинувачених, в зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині обґрунтованими, що свідчить про необхідність скасування вироку в частині призначення покарання.

Приймаючи до уваги викладене, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі та ОСОБА_12 у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням до обох обвинувачених ст.69 КК України, апеляційний суд вважає таким, що пов`язане з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.

При ухваленні нового вироку щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, вищенаведені дані про особи обвинувачених, встановлені судом першої інстанції та апеляційним судом обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає за необхідне призначити їм покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 50,65, КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення та перевиховання обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів, а також відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок - скасувати в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання і ухвалити в цій частині новий вирок.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.04.2019, яким ОСОБА_12 засуджено за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289, ч.1 ст.70 КК Україна на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком на 1 рік 6 місяців слід виконувати окремо, так як злочини за даним вироком ОСОБА_12 вчинено до постановлення вироку у першій справі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 420 615 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.01.2021 відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_12 засудити за:

- за ч.2 ст.121 КК України КК України на 7 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.04.2019, яким ОСОБА_12 засуджено за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289, ч.1 ст.70 КК Україна на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком на 1 рік 6 місяців виконувати окремо.

Цим же вироком ОСОБА_11 засудити за:

- за ч.2 ст.121 КК України КК України на 7 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Зарахувати в термін відбування покарання строк перебування ОСОБА_12 та ОСОБА_11 під вартою, а саме з 12.04.2019 по 16.04.2024 включно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4