ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4706/23

Провадження № 11-кп/4820/393/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

доповідача-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження №0001637 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2024, стосовно обвинуваченого за ч.1 ст.382, ч.1 ст.286-1 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Рішнівка Шепетівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.1 ст.286-1 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.382 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік,

- за ч.1 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експертів в сумі 5974,66 грн.

Скасовано арешт на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Шепетівськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2023 року.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

Як установлено судом першої та апеляційної інстанції, 1 липня 2019 року ОСОБА_6 прийнятий на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, в подальшому призначений на посаду навідника-оператора 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_3 .

Під час проходження військової служби військовослужбовець Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_6 повинен поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст.ст.3, 28, 29, 68 Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканність; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; ст.ст.49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому; ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно яких військова дисципліна досягається шляхом формування високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців, формування правової культури військовослужбовців; військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство , виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, в порушення вимог вищевказаного законодавства ОСОБА_6 постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 березня 2023 року № 688/851/23, яка набрала законної сили 14.03.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Окрім того, ОСОБА_6 постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2023 року № 682/1816/23, яка набрала законної сили 25.07.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Однак, ОСОБА_6 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя в Україні, в порушення ч.5 ст.124 та п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, вчинив дії, спрямовані на перешкоджання судочинству, що направлені на перешкоджання виконанню постанов суду, умисно ухилився від їх виконання та 23 серпня 2023 року близько 14.30 год. ОСОБА_6 керував в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись ним зі швидкістю близько 35 км/год по автодорозі між селами Серединці та Березне Шепетівського району Хмельницької області, зі сторони с.Серединці, неподалік в`їзду в с.Березне Шепетівського району, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.1 (а), 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної для руху швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявив неуважність, відволікся від керування вказаним вище транспортним засобом на налаштування авто магнітоли, при цьому не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив виїзд за межі смуги руху, з подальшим з`їздом на праве по ходу руху узбіччя дороги, де допустив зіткнення правою бічною поверхнею автомобіля із деревом.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 порушив п.п.1.5, 2.1 (а), 2.3(б), 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, які вимагають:

П.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

П.2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати про собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п.2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому дистального метафаза правої плечової кістки із заднім вивихом ліктьового суглоба та ранами на поверхні правого плеча, які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України, допущені водієм автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21063» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , перебувають у прямому причинному зв`язку із вчиненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Такі дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, та за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Не заперечуючи обставин кримінального правопорушення, визнаних судом доведеними, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апелянт вважає, що вказане судове рішення відносно ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з м`якістю покарання.

Аргументує це тим, що місцевий суд, при призначенні ОСОБА_6 покарання, не дотримався вимог ст.75КК України, оскільки при призначенні покарання ч. 1 ст. 286-1 КК України, незважаючи на обмеження в застосуванні ст. 75 КК України, неправильно застосував відносно ОСОБА_6 норми ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з м`якістю покарання.

При цьому, апелянт зауважує, що судом неправильно призначене обвинуваченому і остаточне покарання, оскільки суд неналежно оцінив особу обвинуваченого, не врахував, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про позбавлення його права керування транспортними засобами на строк З роки, знову допустив керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, що потягло за собою вчинення дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Тобто умисно та послідовно вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, а також, знаючи, що не має права керувати транспортними засобами, керував автомобілем, перевозив пасажирів, ігноруючи той факт, що наражає їх та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, здійснював це, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи передбачені законом заборони щодо такого, при цьому порушував Правила дорожнього руху, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Прокурор вказує, що ОСОБА_6 , на момент вчинення ДТП, був військовослужбовцем, який повинен суворо дотримуватися статутів Збройних Сил України. Проте, він, нехтуючи вказаними нормативними вимогами, не маючи права на керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, свідомо сів за кермо автомобіля та порушив ПДР, спричинивши дорожньо-транспортну пригоду.

Такі дії військовослужбовця підривають авторитет Збройних Сил України, що в умовах воєнного стану є критично неприпустимим, тому наявність позитивних даних про особу винного та наявність кількох пом`якшуючих обставин не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до обвинученого положень ст. 75 КК України і звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку обвинуваченого про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши характеризуючі матеріали стосовно нього та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Завданнями кримінального провадження, в тому числі, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій, зокрема, у випадках неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає, оскільки ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, та за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

Фактичні обставини кримінального провадження, правова кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень жодною стороною кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом, відповідно до ст.404 КПК України, не переглядаються.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує рішення суду, в частині призначеного покарання та просить його скасувати, в цій частині, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильним звільненням ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, відповідно до вимог ст. 75 КК України, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не оскаржуючи фактичні обставини справи.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням, відповідно до вимог ст. 75 КК України, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, згідно з вимогами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст.286-1 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за ч.1 ст.382КК України у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнивши, останнього, від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, не дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, незважаючи на обмеження в застосуванні ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, судом першої інстанції неправильно застосовано відносно ОСОБА_6 норми ст. 75 КК України до призначеного покарання, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, що не підлягає застосуванню та відповідно призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з м`якістю покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, а саме: за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, знову допустив керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, що потягло за собою вчинення дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Такі обставини вказують на системне та умисне ігнорування обвинуваченим вимог законодавства, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Вчинення обвинуваченим нетяжкого злочину, з необережності, наявність позитивних характеристик з місця проживання, посередньої з місця служби, відсутність перебування на обліках у лікаря нарколога і психіатра, та відсутність претензій потерпілого, його статус як учасника бойових дій, обставин, які пом`якшуть покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обтяжуючих обставин, жодним чином, не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України і звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, оскільки таке застосування прямо заборонено законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_6 , яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а з точки зору досягнення цілей кримінального провадження не може забезпечити виправлення засудженого, не запобігатиме вчиненню нових злочинів, не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, та є явно несправедливим у розумінні ст. 414 КПК України, внаслідок його м`якості.

Відносно позиції потерпілого щодо призначеного покарання, то апеляційний суд зауважує, що у справах цієї категорії така позиція не є обов`язковою для суду, однак ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними пріоритету.

З огляду на викладене, є всі підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду, в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування судом закону, який не підлягає застосуванню та необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, характер і мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій кримінального закону, та додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407, 409, 413 414,420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2024 стосовно обвинуваченого за ч.1 ст.382, ч.1 ст.286-1 КК України ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6(шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_6 з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання та взяття під варту.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом 3-х місяців до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3