Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9277/23
Провадження № 1-кп/490/803/2023
У Х В А Л А

17 січня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сливине Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу у військовому званні "молодший сержант" на посаді командира 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , є таким, що не має судимостей, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 13 липня 2017 року ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2019 року № 12 він був зарахований до списків особового складу цієї військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Наказом командира цієї ж частини № 10-РС від 17 січня 2019 року його було призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Проте, 28 січня 2019 року о 08 годині 00 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 20 вересня 2021 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

І……Під час підготовчого провадження 15 січня 2024 року - між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

ІІ……На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним

Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.

Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

ІІІ......Вирішуючи питання про наявність передбачених законом підстав для відмови у затвердженні угоди, суд враховує таке.

1. Законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії.

Отже, підстави вважати, що надана суду угода суперечить вимогам кримінального процесуального закону, є відсутніми.

2. Відомостей про те, що запропоновані умови угоди суперечать інтересам суспільства матеріали справи не містять.

2.1. Так, об`єктом вчиненого злочину є встановлений законом порядок несення військової служби.

Умови вчинення правопорушення (реальна загроза життю та здоров`ю обвинуваченого, який проходить військову службу в умовах військового стану), відсутність в обвинуваченого військового досвіду, незвичні для нього умови існування, форми видання наказів та особлива відповідальність за їх несвоєчасне або неправильне виконання - ці та інші подібні чинники впливають на оцінку обвинуваченим ситуації та оцінку його дій органами, що здійснюють правозастосування1.

При цьому прокурор, спеціалізуючись на злочинах у військовій та оборонній сфері, в цьому випадку - за згодою обох сторін кримінального правопорушення - внаслідок особливостей своїх обов`язків має достатній рівень професійної свідомості, що дозволяє йому оцінити специфічні фактори, що впливають на призначення покарання у цьому випадку.

Та, з огляду на наявність на таке згоди з обох сторін, підстави вважати, що в цьому випадку прокурор узгодив покарання, яке не відповідає інтересам дотримання встановленого законом порядку несення військової служби, в суду відсутні.

2.2. Суд також відзначає, що одним з принципів кримінального права є саме невідворотність, але не суворість покарання, адже саме невідворотність покарання головним чином перешкоджає розповсюдженню злочинів.

Та в цьому випадку внаслідок укладання угоди цей інтерес задовольняється в повному обсязі, адже протиправна діяльність викривається та припиняється, та обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності за скоєне відповідно до ступеню його провини.

3. Сутність висунутого обвинувачення є таким, що воно вочевидь не стосується конкретних окремих осіб, які не є його учасниками (на відміну від суспільства в цілому).

Таке доводить, що запропонована угода не суперечить інтересам конкретних окремих осіб, які не є його учасниками.

4. Доказів на спростування факту вчинення злочину обвинуваченим сторонами кримінального провадження, зокрема, захистом, суду не надано.

5. Вирішуючи питання про відповідність укладеної угоди інтересам обвинуваченого, суд виходе з такого.

В цьому випадку обвинувачений, як доведено вище, добровільно заявив про визнання винуватості та бажанні укласти угоду.

При цьому ця її заява є усвідомленою та однозначною.

Таке доводить, що надана суду угода не суперечить інтересам обвинуваченого.

6. Вказана позиція обвинуваченого, стосовно обставин цього кримінального провадження, не дозволяє вважати наявними відомості на спростування факту вчинення ОСОБА_4 ..

Отже, підстави вважати, що надана суду угода була укладеною за відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, є відсутніми.

На ведене у сукупності доводить, що передбачені законом підстави для відмови у затвердженні угоди є відсутніми.

З огляду на це, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України та змісту укладеної угоди враховує його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 неодноразово брав участь в забезпеченні оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської феедерації проти України.

Цю обставину суд враховує таким чином.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.

ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.

З огляду на таке,а також - на те, що одразу після початку військової агресії проти України обвинувачений вжив дієвих заходів щодо прийняття участі у бойових діях, суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.

В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

1. В межах цього кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення іншого злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, отже що він вчинив злочин повторно.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 67 Кримінального Кодексу України ця обставина може бути врахованою судом, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

1.1. При вирішенні питання про те, чи має ця обставина бути врахованою у цьому випадку, як така, що обтяжує покарання, суд враховує таке.

Під час укладання угоди сторони дійшли згоди про те, що обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, в цьому випадку відсутні, отже що ця обставина не має враховуватись, як така, що обтяжує покаранння обвинуваченого.

1.2. Підстави вважати, що при цьому сторони, зокрема прокурор діяли недобросовісно та без врахування усіх обставин, що впливають на вирішення питання про врахування/неврахування цієї обставини, як такої, що обтяжує покарання обвинуваченого наразі є відсутніми.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе не враховувати цю обставину, як таку, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 .

2. Наявність інших обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлена та у висунутому йому обвинуваченні про таке не йдеться.

Наведене у сукупності доводить, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є відсутніми.

Мотиви призначення покарання.

Щодо покарання, яке було узгоджене сторонами.

Сторонами узгоджено, що за вчинення злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, обвинуваченому призначається покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 02 (два) роки.

Щодо добровільності згоди обвинуваченого на призначення такого покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Щодо відповідності запропонованого сторонами покарання вимогам кримінального закону.

1. Вирішуючи питання про відповідність запропонованого сторонами покарання вимогам закону про кримінальну відповідальність, суд виходе з таких приписів закону та настанов судової практики

1.1. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

"Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:

…

-ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК…

/частина 2/

1.2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 761/13021/19 зробив обов`язковий для врахування висновок про застосування норм права, відповідно до якого

"Перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав - ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК".

1.3. Стаття 470 Кримінального Процесуального Кодексу України ж передбачає, що

Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1)ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2)характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3)наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4)наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

2. З огляду на ці приписи суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. Говорячи про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину та вплив обставин, що пом`якшують його покарання, зокрема - його щирого каяття, сприяння у розгляді цього кримінального провадження - на можливість застосування в цьому випадку статті 69 Кримінального Кодексу України, суд відзначає, що ці обставини знайшли своє відображення у тексті наданої сторонами угоди, що прокурором підписана та підтримана під час розгляду питання про можливість її затвердження.

За такого суд вважає, що ці обставини є належним чином оцінені прокурором та визнані достатніми для призначення запропонованого в угоді покарання. Та процесуальні підстави здійснювати додаткову перевірку цих обставин самим судом є відсутніми.

Суд також відзначає, що в цьому випадку є наявними обставини, що пом`якшують покарання, у кількості, що відповідно до статті 69 Кримінального Кодексу України дозволяє призначити покарання у розмірі, що є меншим за передбачений законом.

З огляду на таке суд вважає доведеним, що ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину дозволяє застосувати відносно обвинуваченого покарання у розмірі, що є меншим за найнижчу передбачену законом межу покарання, а наявні в цьому випадку обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, свідчать про істотне зниження суспільної небезпечності вчиненого ним злочину та його особи.

2.2. Говорячи про особу винного, суд відзначає, що він раніше не засуджувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не зважаючи на вчинення злочину, позитивно характеризується за місцем проходження служби.

Отже, в цьому випадку є наявними усі передбачені кримінальним законом умови для застосування статті 69 Кримінального Кодексу України.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходе до висновку про те, що, визначаючи покарання, сторони скористались наданим їм правом, діяли в межах наданого їм законом розсуду, а підстави для тверджень про очевидну невідповідність узгодженого ними покарання вимогам кримінального закону є відсутніми.

За такого обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки.

Порядок застосування покарання.

Як зазначалось вище, наразі обвинувачений продовжує проходити військову службу, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно.

До того ж, наведені вище обставини доводять, що він має досвід, необхідний для ефективного виконання бойових завдань, пов`язаних з відсіччю збройної агресії проти України.

З урахуванням наведеного суд вважає, що в інтересах захисту Національної безпеки України на підставі статті 58 Кримінального Кодексу України призначене ОСОБА_7 покарання слід замінити покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 20% його грошового забезпечення в дохід держави.

Суд також відзначає, що сторонами узгоджений саме такий порядок застосування покарання, що має бути призначеним обвинуваченому.

Запобіжний захід під час здійснення цього кримінального провадження не обирався.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 січня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки.

На підставі статті 58 Кримінального Кодексу України замінити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 02 /два/ роки з відрахуванням в дохід держави 20% його грошового забезпечення.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_9 =

1 - на такому, зокрема, наголошується у листі Міністерства Оборони України від 27 вересня 2022 року № 220/9487