Провадження № 1-кс/761/9520/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України, в якій особа, що подала скаргу просила скасувати вищезгадану постанову про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України.

13.04.2024 року поштовим відправленням ОСОБА_4 отримала постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України.

Разом з тим, у своїй скарзі ОСОБА_4 вказує, що у результаті прийнятого процесуального рішення не відновлено порушених вчиненими кримінальними правопорушеннями прав фізичних осіб, не відшкодовано завданої моральної шкоди та не притягнуто винних осіб до відповідальності в міру своєї вини. Окрім того, остання вважає, що при здійснені досудового розслідування уповноваженою особою не досягнуто завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України.

Між тим, зі змісту скарги вбачається, що під час здійснення досудового розслідування слідчим допущено неповноту розслідування, зокрема не проведено у повному обсязі слідчих (розшукових) дій, не з`ясовано обставин, що мають суттєве значення для досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, з метою притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, відшкодування збитків, завданих вчиненим злочином, відновлення порушених прав, а саме: не здійснено жодних дій для встановлення місця перебування/проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , не витребувано інформацію з Державної прикордонної служби на предмет перевірки відомостей чи не перетинала малолітня дитина кордон України та хто був з нею у супроводі, не проведено судово-технічну експертизу трекера з автомобіля та пристроїв на які передавався сигнал щодо пересування, не проведено судово-медичну експертизу,, після наданих слідчому у кримінальному провадженні зібраних медичних заключень щодо отриманих 30.03.2023 тілесних ушкоджень в результаті неправомірних дій, не допитано свідка ОСОБА_6 , який став очевидцем подій, та інших слідчих (розшукових) дій необхідних для повного та об`єктивного проведення досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_4 вважає, що досудове розслідування кримінального провадження було здійснено неефективно та неповно, не встановлено та не досліджено відомості, що мають істотне значення для кримінального провадження, не проведено рядку необхідних слідчих (розшукових) дій, не прийнято необхідних процесуальних рішень для досягнення мети кримінального провадження, остання просить скасувати постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України.

Особа, яка звернулась до суду зі скарго ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у ній. Крім того, вказала, що вважає, що у кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних дій. Окрім того, зазначила, що було викрадено дитину та до сих пір дитина не перебуває з нею.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження. Разом з тим, вказав, що під час досудового розслідування кримінального провадження було проведено усі необхідні слідчі (розшукові) дії, а підстав для скасування постанови не вбачається.

Заслухавши думку особи, яка звернулась до суду зі скаргою та слідчого, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України.

13.04.2024 року поштовим відправленням ОСОБА_4 отримала постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України.

Як вбачається з постанови старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 року про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України, вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.125, ч.1 ст.126-1 КК України. Крім того, слідчий у постанові зазначає, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є спільна дитина ОСОБА_5 . Разом з тим, ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 22.02.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 шлюб із ОСОБА_7 було розірвано. Разоз з тим, Постановою Касаційного цивільного суду України від 18.11.2020 ОСОБА_7 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкування з дитиною певним чином в обмежений час. Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав до Святошинського районного суду м.Києва позов про визначення місця перебування сина з ним. Водночас, ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.11.2021 року вказаний позов було залишено без задоволення. В подальшому, постановою державного виконавця Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 16.11.2021 винесено постанову, в якій зазначено, що місцем побачення батька з сином у святкові дні є м.Бердянськ. Напередодні 31.12.2021 року ОСОБА_4 спілкувалась з ОСОБА_7 щодо місця святкування їх сином Нового року, оскільки саме цей рік (непарний) був визначеним днем побачення з батьком. Останні домовились, що дитина буде перебувати з батьком на період його зимової відпустки, а саме до 07.01.2022 року та буде передана матері. 01.01.2022 року для виконання формальної передачі дитини матері ОСОБА_7 привіз останнього до визначеної адреси, однак ОСОБА_4 не було вдома та вона в телефонній розмові обговорила з колишнім чоловіком непотрібність такої передачі у зв`язку з несприятливими погодніми умовами та недоречністю такої процедури. 02.01.2022 року ОСОБА_7 вже не відповідав на дзвінки та смс-повідомлення. В цей же день, ОСОБА_4 побоюючись за життя та здоров`я дитини відвідала квартиру, яку орендував ОСОБА_7 , однак там нікого не було. Разом з тим, 09.01.2022 року ОСОБА_7 у формі смс-повідомлення сповістив, що дитину повертати він не збирається. 07.11.2022 року у м.Києві ОСОБА_4 відвідала дитину, що мала ознаки нанесення їй тілесних ушкоджень. Разом з тим, як зазначає ОСОБА_4 у м.Києві ОСОБА_7 вчиняв на неї напади. Між тим, зі змісту постанови вбачається, що відповідно до допиту ОСОБА_7 дитина самостійно проявила бажання залишитись з ним, оскільки мати завдавала йому фізичного болю (била по губам). Окрім того, останній зазначив, що не перешкоджає спілкуванню ОСОБА_4 з дитиною.

Також, слідчий у постанові зазначає ряд доказів у рамках кримінального провадження, а саме: допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновок експерта №042-823-2023 від 30.06.2023, що на думку слідчого у сукупності з тлумаченням чинного законодавстава підтверджують відсутності складу кримінальних правопорушень у діях ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 40 КПК України, встановлено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.2, ст.284 КПК України).

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, формальне посилання на положення кримінального та кримінального процесуального законодавства та перелік слідчих дій і здобутих результатів, на підставі аналізу яких слідчий дійшов висновку про відсутність ознак складу злочину - не може вважатись належним обґрунтуванням для рішення про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

Частиною 4 статті 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчий при винесені оскаржуваної постанови не встановив фактичних обставин та не вжив всіх заходів для їх встановлення, тим самим не дотримався вимог ст. 9 КПК України, оскільки передчасно зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

Так, у судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що під час проведення перевірки обставин, що були предметом досудового розслідування, слідчим не були всебічно проаналізовані та належним чином перевірені всі обставини кримінального провадження, а саме не вчинено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій для встановлення чи спростування наявності складу кримінальних правопорушень, на які також вказує заявниця у скарзі та на думку слідчого судді необхідні для розслідування кримінального провадження. Постанова слідчого за змістом містить ряд протиріч, які стали результатом неповноти досудового розслідування.

Між тим, слідий суддя звертає увагу, оскаржувана постанова містить лише зазначення результатів, отриманих за наслідками проведення слідчих дій, однак слідчим не проведено їх аналізу, при цьому не обґрунтовано, які саме докази свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення та які б дали слідчому підстави прийти до висновку про закриття кримінального провадження №0000022 від 14.01.2022 року.

У даному випадку слідчому необхідно проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності складу в діях осіб кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000022 від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України слідчим була допущена неповнота проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, не всі обставини події були з`ясовані в повному обсязі, що свідчить про грубе порушення вимог процесуального закону при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження та його передчасність, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних доказів на етапі розслідування та не може переймати на себе функції ограну досудового розслідування. Разом з тим, слідчий зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого управління Головного Управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 від 02.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000022, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14.01.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.2 ст.146, ст.166, ч.1 ст.382 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1