Справа №760/2336/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУНП у м.Києві, яка полягає у не розгляді клопотання від 25.01.2024 у кримінальному провадженні №00000023 від 05.01.2024, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУНП у м.Києві, яка полягає у не розгляді клопотання від 25.01.2024 у кримінальному провадженні №00000023 від 05.01.2024.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000023 від 05.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

25.01.2024 скаржником до слідчого у кримінальному провадженні №00000023 від 05.01.2024 подано клопотання в порядку ст. 221 КПК України про залучення в якості потерпілої та ознайомлення з матеріали кримінального провадження. Клопотання було прийнято та зареєстровано.

Однак, станом на момент звернення скаржника до слідчого судді, будь-яких повідомлень від слідчого про задоволення клопотання від 25.01.2024 або вмотивованого рішення у формі постанови про повну чи часткову відмову у його задоволенні скаржник не отримував.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.303 КПК України, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із даною скаргою та просить визнати бездіяльність слідчого Солом`янського УП ГУНП у м. Києві неправомірною та такою, що порушує права потерпілого; зобов`язати слідчого Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з дотриманням вимог ст.220 КПК України розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.01.2024 про залучення у якості потерпілої та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №00000023.

У судове засідання скаржник не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, подала до суду заяву, в які просила здійснити розгляд скарги без її участі.

Солом`янське УП ГУНП у м.Києві було повідомлене про судове засідання в порядку, передбаченому КПК України, проте свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки не повідомило, заперечень або пояснень щодо скарги не надали.

Відповідно до ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з чч. 1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки уповноваженого суб`єкта, яка полягає в утриманні від вчинення обов`язкової процесуальної дії чи постановлення обов`язкового процесуального рішення; тобто невиконання обов`язку, покладеного КПК України. Що стосується бездіяльності при розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України, то вона може бути зумовлена не лише безпосередньо невчиненням процесуальної дії, а й неналежним розглядом клопотання суб`єкта звернення, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням. На відміну від процесуального рішення, правомірність/неправомірність якого вичерпується самим фактом його постановлення, бездіяльність має триваючий характер - вона розпочинається від дня, коли суб`єкт мав вчинити певну дію і не вчинив її та продовжується до моменту вчинення відповідної обов`язкової дії. Бездіяльність може бути усунута в будь-який момент суб`єктом, який її допустив.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає чотири обов`язкові ознаки:

1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) з клопотанням про вчинення процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має відповідне право;

4) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, зазначена норма передбачає можливість оскарження не будь-якої бездіяльності, а лише щодо обов`язків, чітко визначених КПК України та строк виконання яких чітко регламентований кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На підставі ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Згідно з приписами ст. 110 КПК України процесуальні рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови, яка за змістом та послідовністю викладу повинна відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України і письмово (друковано) викладатись на офіційному бланку. Підписується постанова тим слідчим або прокурором, який її виніс.

Отже, з урахуванням наведених нормативних приписів належними формами реагування на клопотання в порядку ст. 220 КПК України є або його задоволення або винесення мотивованої постанови про відмову у задоволенні клопотання. При чому як при задоволенні клопотання так і при відмові в задоволенні має бути дотримана процесуальна форма (повідомлення або постанова).

Слідчий суддя враховує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що 25.01.2024 заявником в порядку ст.220 КПК України було подано до СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні №00000023 від 05.01.2024 клопотання про залучення у якості потерпілої та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Зі скарги, що є предметом розгляду, вбачається, що вказане клопотання у відповідності до приписів ч. 1 ст. 220 КПК України, не розглянуто та про результати його розгляду - не повідомлено.

Оскільки ст. 220 КПК України покладає на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язок розглянути подане учасником кримінального провадження клопотання, слідчий суддя уповноважений дослідити обставини щодо виконання цього обов`язку.

Станом на день розгляду скарги слідчому судді органом досудового розслідування не надана інформація, чи було розглянуто клопотання скаржника у належний процесуальний спосіб та, якщо так, - який результат такого розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що в установлений ст. 220 КПК України строк слідчий відреагував в належній процесуальній формі (повідомленням про задоволення клопотання або постановою про відмову у задоволенні) на заявлене скаржником клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про існування достатніх підстав для зобов`язання слідчого Солом`янського УП ГУНП у м.Києві розглянути клопотання ОСОБА_3 в порядку та строки, визначені ст.220 КПК України та повідомити про результати розгляду.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведених норм законодавства України, не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині визнання протиправною бездіяльності уповноважених службових осіб Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, яка виразилася у не розгляді клопотання, оскільки прийняття такого рішення, за результатами розгляду слідчим суддею скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до вимог ст. 307 КПК України не передбачено. Отже, в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 28, 220, 221, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Солом`янського УП ГУНП у м.Києві у кримінальному провадженні №00000023 від 05.01.2024, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.01.2024 в порядку та строки, визначені ст.220 КПК України та повідомити про результати розгляду.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1