Справа № 135/25/24
Провадження № 1-в/135/4/24
У Х В А Л А

іменем України

22.02.2024 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , представника установи виконання покарань ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.02.2017 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 213 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- 05.06.2000 Вінницьким апеляційним судом за ч. 2 та 3 ст.27, ч. 3 ст. 28, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.185, ч. 2 та 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 2 та 3, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна

про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою.

У січні 2024 року засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» у виді довічного позбавлення волі, звернувся до суду з клопотанням про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, просив застосувати вимоги ст. 82 КК України, посилаючись на те, що є законні підстави для заміни покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 15 років.

2.Виклад позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 клопотання підтримали, просили замінити покарання більш м`яким за правилами ст. 82 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 та представник ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засуджений відбув менш як п`ятнадцять років покарання у виді довічного позбавлення волі, а отже не має права на відповідну заміну на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

3. Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10.05.2018 за ч. 2 та 3 ст.27, ч. 3 ст. 28, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.185, ч. 2 та 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 2 та 3 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 2 та 3 ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Вінницького апеляційного суду від 05.06.2020 вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 10.05.2018 в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 та 3 ст.27, ч. 3 ст. 28, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.185, ч. 2 та 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 2 та 3 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ч. 2 та 3 ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна. Відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_6 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення: з 09.10.2015 по 30.08.2018, з 22.01.2020 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; з 31.08.2018 по 21.01.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.03.2021 вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 10.05.2018 та вироком Вінницького апеляційного суду від 05.06.2020 щодо ОСОБА_6 залишено без змін. Вирок набрав законної сили 05.06.2020 та згідно з розпорядженням про виконання вироку направлений на виконання.

Із наданої адміністрацією Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» характеристики вбачається, що ОСОБА_6 до засудження за вказаним вище вироком, раніше неодноразово судимий: 09.06.2015 Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 213, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 10.02.2017 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 213 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 09.10.2015, кінець строку: довічне позбавлення волі. Фактично відбутий строк покарання зазначено 8 років 3 місяці 10 днів (без врахування вимог ч. 5 ст. 72 КК України). Під дію ст. 82 КК України щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк підпадає 11.02.2026.

Згідно з п. 2 даної характеристики соціально-психологічна характеристика засудженого ОСОБА_6 наступна. Форма вини за цим вироком та категорія кримінального правопорушення - умисне, корисливо - насильницьке кримінальне правопорушення, є обставини, які обтяжують покарання. Засуджений має постійне місце проживання, де до засудження мешкав з батьками. Місце проживання не змінював. Має повну середню освіту, жодними професійними навичками не володіє. До арешту не працював. У державній установі «Ладижинська ВК (№ 39)» висловлює наміри, що має бажання працювати, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Повністю матеріально залежав від своєї сім`ї, друзів, соціального забезпечення. Відсутній інтерес до настільних чи інших ігор з метою отримання матеріальної чи іншої вигоди. Зі слів засудженого до арешту регулярно вживав алкоголь, наркотиків та їх аналогів не вживав. До засудження підтримував кримінальні зв`язки із особами з антисоціальною поведінкою. Зважаючи на свій характер легко піддається негативному впливу оточення. Є друзі, соціальні контакти. До працівників органів та установ виконання покарання переважно тактовний. До державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» прибув 16.09.2020 із державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)». За період відбування покарання у державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39) засуджений характеризується наступним чином. За характером спокійний, врівноважений. Має переважно адекватну самооцінку. Вину у скоєному злочині визнає, у вчиненому розкаюється. Міру призначеного судом покарання вважає занадто суворою. В установі не працевлаштований, висловлює наміри, що має бажання працювати, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Допускає порушення встановленого порядку відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності рішенням дисциплінарної комісії установи. Стягнення не погашене в установленому законодавством порядку. Рішенням комісії не заохочувався. Бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити в життя. Позитивних змін в особистості засудженого, які б свідчили про готовність до самокерованої правослухняної поведінки на даний час не спостерігається.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Згідно з довідкою начальника сектору для тримання засуджених до довічного позбавлення волі майора внутрішньої служби ОСОБА_9 про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 19.01.2024 вбачається, що ОСОБА_6 у 2022 та 2023 роках мав два дисциплінарні стягнення у виді догани, заохочень не мав.

4. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 537 КПК України, суд під час виконання вироків, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Частина 1 статті 539 КПК України передбачає, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника,законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з правилами статті 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно з вимогами ч.ч. 3, 12, 13 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.ст. 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Отже, підсумовуючи наведене вище, фактичне відбування засудженим покарання у виді довічного позбавлення волі протягом не менше п`ятнадцяти років є однією з умов, виконання яких дає суду підстави вирішувати питання про можливість заміни довічного позбавлення волі.

Із матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбув менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а тому не набув права на розгляд судом питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 до 20 років.

Крім того, суд звертає увагу на те, що висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_6 установою не складався, оскільки адміністрація установи з поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким до суду не зверталася.

Індивідуальний план виправлення та ресоціалізації засудженим ОСОБА_6 також не складався та суду не наданий.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк до задоволення не підлягає у зв`язку з його передчасним поданням до суду.

Керуючись ст. 82 КК, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відмовити.

Направити до Державної установи «Ладижинська виправна колонія №39» копію ухвали - для відома, та для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3