Єдиний унікальний номер № 285/6765/23
Провадження № 1-кп/0285/360/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Звягель кримінальне провадження № 0000992 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, освіта середня, інваліда ІІ групи, студента 4-го курсу Звягельського фахового медичного коледжу Житомирської обласної ради, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановив:

У невстановлений слідством час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами належними неповнолітньому ОСОБА_6 .

Тоді, з метою реалізації свого раніше виниклого вищевказаного злочинного умислу, 22.08.2023 близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайомих йому неповнолітнього ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 . В цей час та місці, ОСОБА_4 попросив вказаних осіб, щоб останні зателефонували до неповнолітнього ОСОБА_6 та попросили його прийти до них. Тоді неповнолітній ОСОБА_7 зі свого мобільного телефону зателефонував до неповнолітнього ОСОБА_6 , однак останній на дзвінок не відповів. На це ОСОБА_4 взяв мобільний телефон неповнолітнього ОСОБА_7 та повторно самостійно здійснив дзвінок до неповнолітнього ОСОБА_6 , в результаті чого останній відповів та під час розмови погодився прийти до ОСОБА_4 за вказаною ним адресою на його вимогу.

В подальшому, близько 16 години цього ж дня, неповнолітній ОСОБА_6 прибув до ОСОБА_4 , який очікував його поблизу вищевказаного будинку, де зустрівшись, останній запропонував йому, неповнолітньому ОСОБА_7 та неповнолітньому ОСОБА_8 пройти у двір будинку АДРЕСА_2 та присісти там на лавочки за столик, що останні і зробили.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи їх суспільну-небезпечність, переслідуючи корисливий мотив, бажаючи у такий спосіб незаконно збагатитися, оголосив неповнолітньому ОСОБА_6 претензію, про нібито зведення останнім на нього наклепу та висунув вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів, шляхом здійснення грошового переказу, на що потерпілий неповнолітній ОСОБА_6 відмовився. Тоді ОСОБА_4 , дістав зі своєї сумки, що була одягнена через плече, пристрій ззовні схожий на пістолет, який дулом приставив до голені правої ноги потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 та повторно висунув вимогу передачі грошових коштів шляхом здійснення грошового переказу, за допомогою встановленого на мобільному телефоні потерпілого додатку «Монобанк». В свою чергу неповнолітній ОСОБА_6 , сприйнявши погрозу ОСОБА_4 про застосування насильства щодо нього як реальну, а тому побоюючись за своє життя та здоров`я, перебуваючи під психологічним тиском, передав свій мобільний телефон, в якому був встановлений додаток «Монобанк» та надав до нього вільний доступ.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на протиправне заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, отримавши у такий спосіб вільний доступ до мобільного додатку «Монобанк» потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 , власноручно здійснив грошовий переказ на банківську картку відкриту у АТ «Універсал Банк» на ім`я неповнолітнього ОСОБА_7 , рахунок НОМЕР_1 , у розмірі 3000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 пройшли до банкомату АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою: вул. Європейська, 2, де з вищевказаної банківської картки неповнолітнього ОСОБА_7 , зняли готівкою грошові кошти в розмірі 3000 грн., які попередньо були перераховані з банківської картки потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_4 заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами у розмірі 3000 грн., яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому неповнолітньому ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Прокурор в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно 22.08.2022 року, погрожуючи несправжнім пістолетом, змусив ОСОБА_6 перерахувати на банківську карту ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3000 гривень, після чого вони з ОСОБА_7 пішли до банкомату та зняли зазначені кошти. Також пояснив, що розумів, що вчиняє напад із метою заволодіння чужим майном. Про вчинене жалкує та розкаюється.

Від неповнолітнього потерпілого та його законного представника надійшли письмові заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, цивільний позов заявляти не будуть, рішення по даному кримінальному провадженню покладають на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що 22 серпня 2023 року він та його брат ОСОБА_8 зустрілись із ОСОБА_4 . Під час розмови вони повідомили останньому, що ОСОБА_6 погано про нього говорить. Після цього ОСОБА_4 зателефонував із його телефону до ОСОБА_6 та після розмови з ним, останній погодився прийти до них. Через деякий час ОСОБА_6 прийшов до них та вони всі разом присіли на лавочках у дворі багатоповерхового будинку. Після цього ОСОБА_4 оголосив ОСОБА_6 претензію про зведення останнім наклепу на нього та погрожуючи пістолетом почав вимагати щоб потерпілий передав йому грошові кошти. Побачивши пістолет ОСОБА_6 дав ОСОБА_4 свій телефон із відкритим додатком Монобанк і останній здійснив грошовий переказ на його банківську карту в розмірі 3000 гривень. Після цього вони разом пройшли до банкомату, де зняли з його картки грошові кошти в сумі 3000 гривень. ОСОБА_4 дав йому та ОСОБА_8 по 500 гривень, а собі залишив 2000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що 22 серпня 2023 року він та ОСОБА_7 зустрілись із ОСОБА_4 . Під час розмови вони повідомили останньому, що ОСОБА_6 погано про нього говорить. Після цього ОСОБА_4 зателефонував із телефону ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та після розмови з ним, останній погодився прийти до них. Через деякий час ОСОБА_6 прийшов до них та вони всі разом присіли на лавочках у дворі багатоповерхового будинку. Після цього ОСОБА_4 оголосив ОСОБА_6 претензію про зведення останнім наклепу на нього та погрожуючи пістолетом почав вимагати щоб потерпілий передав йому грошові кошти. Побачивши пістолет ОСОБА_6 дав ОСОБА_4 свій телефон із відкритим додатком Монобанк і останній здійснив грошовий переказ на банківську карту ОСОБА_7 в розмірі 3000 гривень. Після цього вони разом пройшли до банкомату, де зняли з його картки грошові кошти в сумі 3000 гривень. ОСОБА_4 дав йому та ОСОБА_7 по 500 гривень, а собі залишив 2000 гривень.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження письмових доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та свідків, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого та свідків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнному стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Отже, сукупність вищезазначених обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину, що дає суду підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 4 ст. 187 КК України.

Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вік обвинуваченого та дані про його особу, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, по місцю проживання характеризується задовільно, являється інвалідом ІІ групи, знаходиться на інсулінотерапії, та потребує постійного контролю крові та регулярного введення інсуліну, раніше не судимий, думку потерпілого та його законного представника, які у своїх заявах зазначили, що цивільний позов заявляти не будуть, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

- предмет ззовні схожий на пістолет Макарова зі з`ємним магазином, на затворі наявний напис « ОСОБА_9 », на рамці наявний напис «177 CAL 4,5 мм.», що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області знищити;

- мобільний телефон «Iphone 12 Рго Мах» синього кольору у полімерному чохлі з сім-карткою «lifecell» НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику;

- диск з інформацією наявною в АТ «Універсалбанк», диск з інформацією наявною в ТОВ «лайфселл», диск з інформацією наявною в АТ «Ощадбанк», які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений, згідно ухвали слідчого судді від 04.09.2023 року, на предмет, ззовні схожий на пістолет Макарова зі з`ємним магазином, на затворі наявний напис "SAS Макаров SE", на рамці наявний напис "177 CAL 4,5 мм", та мобільний телефон "Iphone 12 Pro Max" синього кольору у полімерному чохлі з сім-карткою "lifecell" НОМЕР_2 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий