Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7449/23
Провадження №: 1-кп/332/193/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження № 0002440 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинка, Гуляйпільського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

23.11.2018р. Пологівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнений 03.06.2022 умовно-достроково, невідбуте покарання - 2 роки 6 місяців

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

За невстановлених обставинах ОСОБА_5 здобув корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ промислового виготовлення.

Далі, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, достовірно знаючи, що знайдені ним вищевказані предмети відносяться до вибухових речовин та вибухового пристрою, придбав їх шляхом привласнення знайденого.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, поклав знайдені ним корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ до салону автомобіля марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він на той час користувався, у якому перевозив та зберігав до моменту їх вилучення працівниками поліції, а саме 26.10.2023, чим здійснив носіння та зберігання вибухових речовин та вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 26.10.2023 в період часу з 21 години 36 хвилин до 21 години 55 хвилини працівниками поліції проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого оглянуто автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 , в салоні якого було виявлено і вилучено вищевказані бойовий корпус наступальної осколкової гранати РГД 5 та бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ.

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/108-23/18575 від 27.11.2023 корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5, яка вилучена під час огляду місця події 26.10.2023, містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 100-115 г, бойовий уніфікований гіідривач дистанційної дії УЗРГМ містить ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.

Корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків, при наявності засобів підриву (ініціювання вибуху) або при утворені необхідних для цього умов, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ придатний для здійснення вибуху у якості засобу підриву (ініціювання вибуху).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-23/17248-ВТХ від 30.10.2023 вилучений під час огляду місця події 26.10.2023 бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ являється вибуховим пристроєм.

Окрім того, 26.10.2023р., приблизно о 16:30 годині, в с. Копані Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на погрозу вбивством, взявши із собою бойову ручну наступальну осколкову гранату РГД-5, яку зібрав із корпусу гранати та бойового уніфікованого підривача дистанційної дії УЗРГМ, що знаходилися в автомобілі ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він на той час користувався, приїхав на ньому до домоволодіння АДРЕСА_3 , на території якого знаходилася його колишня дружина ОСОБА_6 .

Перебуваючи біля входу до двору вказаного домоволодіння ОСОБА_5 під час раніше виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязне них стосунків з ОСОБА_6 , тримаючи в руці бойову ручну наступальну осколкову гранату РГД-5, демонструючи ОСОБА_6 намір та можливість її застосування, реалізуючи свій злочинний умисел та не бажаючи від нього відмовлятись, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, розуміючи, що вони викличуть побоювання у останньої за власне життя та здоров`я, висловлюючи погрози вбивством ОСОБА_6 , утримуючи гранату в руці, здійснив декілька рухів рукою, в якій тримав гранату, у бік останньої, тим самим демонстративно вказав на реальність вибуху.

В цей час, ОСОБА_6 сприйнявши погрози ОСОБА_5 , як реальну загрозу її життю, залишила територію свого домоволодіння.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину в інкриміновану злочині визнав частково, та пояснив, що ніякої погрози вбивства не було. В той день, 26.10.2023р., приблизно о 16:30 годині, він приїхав до своєї колишньої дружини ОСОБА_6 за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 , щоб побачити та взяти своїх дітей, які проживають разом з нею. Але ОСОБА_6 дітей не дала, і він поїхав до ОСОБА_7 , яка опікується ОСОБА_6 . Перед цим ОСОБА_6 кинула йому в груди гранату, яку знайшли у дворі. Потім він поїхав здавати гранату, тому вважає, що ніяких злочинів не вчиняв. Коли він побачив поліцію, то вирішив здати гранату, в якій не було підривача. Самій ОСОБА_6 він вбивством не погрожував, а тільки сказав, що відсудить у неї дітей. Коли він відкрив двері і зайшов у двір, зробив п`ять кроків, то ОСОБА_6 забігла на кухню, вибігла та кинула в нього гранату. Потім вийшов його син ОСОБА_8 . Якому він дав гранату і сказав, щоб він положив її в машину. ОСОБА_5 також пояснив, що після цього вони поїхали у Верхню Терсу, це приблизно на відстані 7 кілометрів, і там поки він вживав алкоголь, граната була в бардачку машини, після цього вони з сином поїхали їсти піцу. Після цього ОСОБА_8 сів за кермо, і вони поїхали додому, в с.Копані, перед цим він хотів заїхати до ОСОБА_7 , та показати їй гранату, і розказати про цю подію. Там біля двору були двоє поліцейських і поліцейська машина, ОСОБА_5 зупинився та сказав їм, що в нього в машині граната, а вони відповіли, що треба чекати слідчого, який скоро приїде. ОСОБА_5 також пояснив, що в подальшому в ході огляду автомобіля в нього вилучили гранату з підшивачем, але при огляді він зазначав, що це добровільна видача, і якби не було поліції, то він віддав би цю гранату військовим. ОСОБА_5 також пояснив, що вину визнає частково, оскільки не мав права заходити у двір ОСОБА_6 та не мав права з нею їй хамити. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовилась надавати будь-які свідчення проти свого колишнього чоловіка та батька їхніх спільних дітей ОСОБА_5 на підставі ст.63 Конституції України.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину фактично не визнав, суд прийшов до висновку, що його винність у скоєнні інкримінованих злочинах за фактичних обставин, які викладені у вироку, повністю підтверджується нижченаведеними показами учасників процесу та наступними письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що він працює дільничим офіцером поліції у Пологівському РВП. В той день, 26 жовтня 2023 року, вони поїхали на ротацію в м.Гуляйполе, в Відділення поліції № 1. Після обіду від чергового надійшла інформація, що із с.Копані дзвонила дитина і повідомила, що батько погрожує гранатою. Їх знайшли по вул.Гагаріна, склали оцінку ризиків, відібрали пояснення та заяви. Коли виходили з двору, то побачили, як до них їхав білий легковий автомобіль - жигулі «копійку», за кермом якого був неповнолітній син ОСОБА_5 , а він сам сидів на пасажирському сидінні у нетверезому стані. Після цього ОСОБА_5 сказав їм, що він погрожував своїй колишній дружині, і що граната знаходиться в бардачку, тому вони викликали СОГ. Також там була дружина обвинуваченого - ОСОБА_6 , та жінка, яка опікується нею - ОСОБА_7 , а також донька обвинуваченого ОСОБА_11 . При цьому перед цим донька обвинуваченого описувала гранту, яку бачила в руках у батька, і що він погрожував цією гранатою матері. Свідок також зазначив, що ОСОБА_6 та її донька були дуже налякані. Сам ОСОБА_5 пояснював на місці події, що його колишня дружина «задовбала», не дає дитину та аліменти витрачає на себе. Також ОСОБА_5 пояснив, що в нього є ще гранати, які зберігаються в лісу, а в машині граната лежить без запала. В подальшому слідчо-оперативна група вилучили з автомобіля ОСОБА_5 гранату та УЗРГМ. Також свідок додав, що донька ОСОБА_5 дуже детально описувала гранату, а коли ОСОБА_5 під`їжджав до будинку, то поліцейської машини ще не було. Також свідок пояснив, що перед цим донька ОСОБА_5 пояснювала, що граната була кругла і зелена, і що батько кине її в матір, бо він має до неї претензії, а на запитання поліцейських з приводу цих пояснень доньки ОСОБА_5 відповів, що то в нього була така гра. Також на запитання поліцейських ОСОБА_5 відповів, що граната знаходиться в бардачку автомобіля.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 - це племінник її покійного чоловіка. В той день, 26.10.2023р., у другій половині дня, ОСОБА_5 приїхав до неї додому за адресою: АДРЕСА_4 , а в неї вдома вже були співробітники поліції. В цей день, перед приїздом поліції, їй передзвонила її онука - а саме молодша донька ОСОБА_5 , та повідомила, що прийшов батько п`яний та погрожує вбити маму. Вони зібралась за десять хвилин та приїхала додому, а там вже була поліція, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . ОСОБА_6 та її донька їй розказали, що ОСОБА_5 приїхав до них додому п`яний, кидався з гранатою на ОСОБА_6 , кричав їй, щоб вона дала йому дітей, а інакше він її вб`є. Також свідок пояснила, що обвинувачений полюбляє випити, але він роботящий, і коли тверезий то не агресивний, але після тюремного ув`язнення характер в нього погіршився, тому тепер він як вип`є, то стає агресивним. Раніше в них в сім`ї також були конфлікти, оскільки ОСОБА_5 вчиняв насильство до дружини, тому вони розлучились в 2023 році. Також свідок пояснила, що у них неподалік проживають військові, але контакти з ними відсутні.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (допитаного в режимі відеконференції в присутності педагога ОСОБА_15 ), який пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_5 - це його батько. Наразі свідок проживає з матір`ю та молодшою сестрою за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 . Це було в кінці жовтня 2023 року, він був вдома, коли в хату забігла його молодша сестра ОСОБА_11 і сказала, що приїхав батько. Він вийшов і вирішив поїхати з батьком. Але в батька він побачив гранату, оскільки батько вставляв в неї чеку, а потім батько дав йому цю гранату і сказав покласти її в бардачок машини. Після цього вони поїхали разом, потім батько вживав спиртні напої, а також вони їли піцу. З приводу конфлікту між батьком та матір`ю йому нічого невідомо. Свідок також пояснив, що коли вони їхали додому, то він сів за кермо, оскільки батько перед цим вживав алкоголь. Коли вони під`їхали до будинку ОСОБА_7 , яка є фактичним опікуном ОСОБА_6 , то там біля двору він побачив двох поліцейських, при цьому поліцейської машини спочатку не було. Також свідок пояснив, що в них у літній кухні жили солдати, але гранат у них він не бачив.

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3, (допитаного в режимі відеконференції в присутності педагога ОСОБА_15 ), яка пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 - це її батько. Наразі свідок проживає з матір`ю та старшим братом за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 . Це було восени 2023 року, він був вдома, коли до них додому приїхав батько на машині, мама вийшла, і був скандал. Потім батько знову приїхав на білій машині, батько кричав на маму, а потім він достав гранату, після чого вона втекла. Свідок також додала, що батька бачила в щілину, він кричав на маму, щоб вона вивела дітей. Свідок додала, що вона не хотіла балакати з батьком, оскільки він був п`яний, і це було видно по його стану. Потім свідок зазначила, що в руках у батька нічого не бачила. Після цього мати сказала їй, щоб вона тікала, бо в батька граната, і вони разом з матір`ю втекли до опікуна ОСОБА_7 .

Витягом з ЄРДР № 0002440 за ч.1 ст.263 КК України, згідно якого 26.10.23р. у вечірній час в автомобіля марки ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , який був під керуванням ОСОБА_5 , котрий перебував поряд домоволодіння АДРЕСА_1 , в салоні автомобіля було виявлено предмет, який схожий на гранату РГД 5 (т.1 а.с.51).

Витягом з ЄРДР № 0002441 за ст.129 КК України, згідно якого 26.10.23р. у вечірній час ОСОБА_5 , котрий знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонстрації предмета, який візуально схожий на гранату РГД 5, погрожував вбивством ОСОБА_6 , у якої були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози (т.1 а.с.52).

Рапортом щодо внесення оператором 102 ОСОБА_10 (пульт № 30, дзвінок), згідно якого: 26.10.2023р. о 18-53 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.10.23р. о 18-49 за адресою: АДРЕСА_4 , наряд не потрібен, патруль 2, під час відпрацювання ЄО 20090 по домашньому насильству було зупинено автомобіль марки ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , при візуальному огляді авто в бардачку виявлено гранату та запал до неї окремо, схожу на РГД 5, зеленого кольору, заявник ОСОБА_9 (т.1 а.с.53).

Рапортом щодо внесення оператором 102 ОСОБА_12 (пульт № 30, дзвінок), згідно якого: 26.10.2023р. о 16-03 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.10.23р. о 16-00 за адресою: АДРЕСА_3 , неповнолітня заявниця повідомила про те, що колишній чоловік її матері погрожує родині, намагається кинути гранату у двір. Заявник: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.54)

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.10.2023р., згідно якого потерпіла ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила про те, що 26.10.2023р. близько 16-00 год. колишній чоловік ОСОБА_5 вчинив сварку, в ході якої погрожував її вбити, а також намагався реалізувати свої погрози щодо її вбивства у вигляді застосування ручної гранати (т.1 а.с.55-56).

Протоколом огляду місця події від 26.10.2023р., (з доданими фото таблицями та диском відеозапису), проведеного в с.Копані Пологівського району Запорізької області в присутності ОСОБА_5 та за його письмовою згодою (т.1 а.с.57), в ході якого з автомобіля ВАЗ 2101 білого кольору д/н НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено корпус ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 та вибуховий пристрій (бойовий уніфікований підривач дистаційної дії УЗРГМ) (т.1 а.с.58-69). Ухвалою Орджоніківдзевського р/с м.Запоріжжя від 27.10.23р. було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2101 білого кольору д/н НОМЕР_1 (т.1 а.с.72-73).

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 від 26.10.23р., згідно якої вилучений в ході огляду місця події корпус бойової гранати РГД 5 та бойовий підривач УЗРГМ визнані речовими доказами по справі (т.1 а.с.70).

Копією довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 1291/1 від 26.10.23р., що були вилучені в ході огляджу автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 (т.1 а.с.71).

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 від 27.10.23р., згідно якої 2 ключі з мультилоком, вилучені в ході затримання ОСОБА_5 після огляду місця події визнані речовими доказами по справі (т.1 а.с.82).

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 від 31.10.23р., згідно якої 26.10.2023 в ході огляду місця події в салоні автомобіля марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 було виявлено та вилучено:

корпус бойової гранати РДГ 5 з маркуванням А 133-74Т, яку упаковано у картонну коробку;

бойовий підривач типу УЗРГМ з маркуванням на варжелі 167-74, 583, яку упаковано у картонну коробку.

Після проведення експертиз корпус бойової гранати РДГ 5 з маркуванням А 133-74Т та первинна упаковка впакована в спец, пакет №5764337;

бойовий підривач типу УЗРГМ з маркуванням на варжелі 167-74, 583 та первинна упаковка впакована в спец, пакет №5764336.

Враховуючи те, що вищевказані предмети мають істотне значення для досудового розслідування та з метою збереження речового доказу, слідчий постановив: Визнати в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0002440 від 26.10.2023 наступне: корпус бойової гранати РДГ 5 з маркуванням А 133-74Т та первинна упаковка впакована в спец, пакет №5764337; бойовий підривач типу УЗРГМ з маркуванням на варжелі 167-74, 583 та первинна упаковка впакована в спец, пакет №5764336 (т.1 а.с.93).

Висновком експерта №СЕ-19/108-23/17248-ВТХ від 30.10.2023р., згідно якого вилучений під час огляду місця події 26.10.2023 бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ являється самостійним вибуховим пристроєм. Наданий на дослідження корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД 5 в конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ являються вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів (т.1 а.с.86-89).

Висновком експерта № КСЕ-19/108-23/18575 від 27.11.2023, згідно якого корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5, яка вилучена під час огляду місця події 26.10.2023, містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 100-115 г, бойовий уніфікований гіідривач дистанційної дії УЗРГМ містить ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г. (т.1 а.с.95-101).

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 від 11.12.23р., згідно якої визнано речовими доказами вилучені в ході проведеного огляду місця події, після проведення хіміко-вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/108-23/18575 від 27.11.2023 , залишки (уламки) РГД-5, первинні пакування, які упаковані до спец. Пакету №5830986 (т.1 а.с.104).

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, де він оспорює вчинення ним злочинів за викладених у вироку обставинах, оскільки ця позиція обвинуваченого спростовується показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , та дослідженими судом вищезазначеними письмовими доказами, які є допустимими та здобуті в порядку та у спосіб, передбачений нормами кримінального процесуального законодавства.

При цьому судом не встановлені обставини, які дають підстави вважати, що вищезазначені свідки обмовляють обвинуваченого. Ці свідчення є логічними і послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами, які були зазначені раніше.

При цьому суд зазначає, що в ході огляду місця події, під час якого було виявлено та вилучено корпус ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 та вибуховий пристрій (бойовий уніфікований підривач дистаційної дії УЗРГМ), будь яких, доповнень, заперечень від ОСОБА_5 з приводу результатів огляду не надходило, в тому числі і про те, що підривача до гранати у нього не було, будь якого здивування чи незгоди щодо виявлення підривача поряд з корпусом гранати у ОСОБА_5 також не було. Навпаки, він пояснював, що він знає, що вибух підривача подібний до вибуху петарди. Крім того, фахівці вибухотехніки, які були учасниками огляду місця події, неодноразово звертали увагу на порушення цілісності підривача і були вимушені заради безпеки додатково закріплювати хомутами важель до корпусу підривача УЗРГМ, при цьому неодноразово зазначали, що запобіжне кільце вже висмикувалося і ненадійно було вставлено в підривач. Вказана слідча дія зафіксована на відео, яке було відтворене в судовому засідання (а.с.69).

Також суд зазначає, що вищезазначеним рапортом реєстрації факту виявлення корпусу гранати та підривача у речовому ящику передньої панелі автомобіля, яким користувався ОСОБА_19 , в якому зазначено: даний факт було встановлено під час опрацювання матеріалу по домашньому насильству, про який я вище зазначив, що свідчить про те, що працівникам поліції вже було відомо про можливу наявність у ОСОБА_5 гранати і вже вживалися заходи до встановлення цього факту та пошуку ОСОБА_5 . Він був зупинений співробітниками поліції, про перебування яких за місцем мешкання ОСОБА_7 , де він проїжджав, він не знав. До цього, ОСОБА_5 тривалий час протягом декількох годин зберігав в машині гранату РГД-5 та не здійснював ніяких дій щодо її передачі правоохоронним органам.

Що стосується добровільної видачі гранати, про що зазначає ОСОБА_5 , суд вважає, що факту добровільної видачі в розумінні ч.3 ст.263 КК України не було. Фактично ОСОБА_5 було лише надано згоду працівникам поліції на проведення огляду автомобіля, і він, розуміючи перед початком огляду автомобіля, що граната безумовно буде виявлена в бардачку автомобіля, почав заявляти про, нібито, добровільний намір видати гранату.

Відповідно до п.28 постанови пленуму верховного суду України від 26 квітня 2002 року N 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» зазначено - звернути увагу судів на те, що під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів, за власним бажанням передає його відповідному державному органу. Отже, надалі зберігати гранату можливості в нього вже не було, оскільки було розпочато слідчу дію щодо виявлення та вилучення вказаної гранати.

Окрім того, за матеріалами справи, ОСОБА_5 26.10.2023 приїжджав до колишньої дружин з гранатою, якою їй погрожував, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним тяжкого злочину, переміщався з гранатою в автомобілі між населеними пунктами. Будь-яких заходів для передачі гранати правоохоронним чи державним органам не здійснив, хоча мав для цього достатньо можливостей та часу. Приїхавши до двору ОСОБА_7 і зустрівши випадково працівників поліції, які одразу ж запитали, чи погрожував він своїй дружині та чи є у нього граната, він фактично був позбавлений подальшої можливості зберігати гранату, отже від його бажання далі вже нічого не залежало, тому розуміючи невідворотність свого викриття, він зізнався в погрозі дружині гранатою, та в наявності у нього гранати та надав згоду на огляд автомобіля. Тому ці обставини ні в якому разі не можуть свідчити про добровільність здачі ОСОБА_5 корпусу гранати та підривача до неї правоохоронним органам. У будь-якому випадку для підтвердження або спростування факту наявності у ОСОБА_5 гранати було б проведено огляд автомобіля, а можливості позбутися гранати у нього вже не було.

Отже, є малоймовірною версією ОСОБА_5 про те, що він, нібито бажав добровільно здати вказану гранату співробітникам поліції.

Також не знайшла свого підтвердження версія ОСОБА_5 про те, що гранату в нього кинула його колишня дружина ОСОБА_6 , та якій він не погрожував вбивством, оскільки ця версія спростована показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та вищезазначеними письмовими доказами, в т.ч. рапортом щодо фіксації первісної заяви ОСОБА_11 на лінію 102 щодо погрози колишнього чоловіка вбивством її матері ОСОБА_6 . При цьому суд вважає, що потерпіла сприймала вказану погрозу реально, оскільки бачила в його руках гранату, а також враховуючи, що ОСОБА_14 вже був засуджений за вчинення вбивства. На думку суду, це давало потерпілій підстави реально побоюватись за своє життя, оскільки обвинувачений, враховуючи наявність та характер попередньої судимості, був здатний за складом свого характеру на вчинення вбивства.

У своїй постанові від 23.03.2021р. по справі № 720/2182/18 ККС ВС фактично підтвердив позицію, що наявність певних обставин в біографії обвинуваченого може давати потерпілим підстави сприймають погрози обвинуваченого вбивством як реальні, а саме у випадку, якщо обвинувачений мав попередню судимість за вчинення насильницьких злочинів.

Отже, версії обвинуваченого є нелогічними та суперечливими.

Тому зазначену позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнути від передбаченої законом відповідальності.

Отже, суд вважає пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за:

ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози,

ч. 1 ст. 263 КК Ураїни, як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин га вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, характеризуючи особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з зазначеної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Таким чином, суд також при призначенні покарання враховує ступень суспільної небезпеки і спосіб злочинних дій, а також їх наслідки.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, скоєних обвинуваченим, які згідно ст.12 КК України є проступком та тяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя та у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.124), а також рецидив злочину, що визнається судом як обставини, що обтяжують покарання, разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, але на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, має постійне місце проживання, офіційно не працює, вину не визнав, отже у скоєному не розкаявся, не одружений, має на утриманні двох дітей, на обліку в ЗОКНД не перебуває, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання, отже необхідно призначити покарання в межах санкції, передбачених ч.1 ст.129 та ч.1 ст.2163 КК України.

При цьому суд враховує, що вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23.11.2018р. ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі (т.1 а.с.187-196). Згідно довідки УОІ УМВС в Запорізькій області звільнений 03.06.2022 умовно-достроково, невідбуте покарання - 2 роки 6 місяців (т.1 а.с.118).

Злочин по цій справі мав місце після постановлення вказаного вироку. Беручі до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючі, що злочин по цій справі обвинувачений скоїв не відбувши повністю міру покарання за попереднім вироком від 23.11.2018р., суд вважає, що остаточно необхідно призначити покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, частково приєднавши до міри покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23.11.2018р.

В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк перебування під вартою з моменту затримання 27.10.2023р. (т.1 а.с.-74-78), зарахувавши йому відповідно до вимог ст. 72 КК України попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

По справі цивільний позов не заявлено.

Під час досудового розслідування проведені експертизи, витрати на проведення яких складають 6692 грн. Витрати по проведенню вищезазначених експертиз, які були проведені спеціалізованою державною установою, відповідно до ч.2 ст.122 КПК України віднести за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у вигляді П`ЯТИ років позбавлення волі,

- за ч.1 ст.129 КК України у вигляді ОДНОГО року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді П`ЯТИ років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 23.11.2018р., та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді П`ЯТИ років ОДНОГО місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 27.10.2023р.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набуття чинності вироку залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Запорізькому СІЗО.

Речові докази:

- вилучені в ході проведеного огляду місця події, після проведення хіміко-вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/108-23/18575 від 27.11.2023 , залишки (уламки) РГД-5, первинні пакування, які упаковані до спец. Пакету №5830986, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області - знищити;

- бойовий підривач типу УЗРГМ з маркуванням на варжелі 167-74, 583 та первинна упаковка впакована в спец, пакет №5764336, який передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області - знищити;

- 2 ключі з мультилоком, вилучені в ході затримання ОСОБА_5 після огляду місця події визнані речовими доказами по справі, який передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області - повернути власнику в користування.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1