Справа № 344/3827/24
Провадження № 11-сс/4808/71/24
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу в кримінальному провадженні № 0000542 за ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 29 квітня 2024 року.

Вважає, ухвалу суду першої інстанції незаконною, оскільки вона винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано у повній мірі зазначені у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який усвідомлюючи понесення відповідальності, може переховуватись, покинути межі Івано-Франківської області, із урахуванням того, що у м. Івано-Франківську постійного місця проживання не має. А також вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працює, джерело його доходів невідоме, стійкі соціальні зв`язки відсутні, є жителем іншого району Івано-Франківської області.

Вказує, що слідчим суддею не у повній мірі враховано тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , оскільки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Наголошує, що застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту вважається недоцільним, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризику переховування від органу досудового розслідування та суду із урахуванням територіальної віддаленості органу досудового розслідування/суду від місця проживання підозрюваного. Крім цього, він не має постійного місця проживання, роботи, у т.ч. в місті Івано-Франківську, тому з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень може покинути територію Івано-Франківської області та не виконувати процесуальні обов`язки, визначені слідчим суддею.

Також вказує, що слідчим суддею не у повній мірі враховано те, що вказаний злочин вчинено з корисливих мотивів, згубно впливає на здоров`я великої кількості осіб (з урахуванням вилучених згортків із вмістом наркотичних засобів та того, що підозрюваний особисто не вживав їх), тобто є потворним явищем, що наносить непоправну шкоду здоров`ю, призводять до деградації особистості, залежності від вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, прихованої схильності людини до психічних захворювань.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2024 задоволено частково клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . Застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонено йому залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , покладено відповідні обов`язки, строк на два місяці, тобто до 29 квітня 2024 року.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, про наявність ризиків у кримінальному провадженні та про можливість застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вважає, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить запобігання існуючим ризикам згідно з ст. 177 КПК України та виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вважають її безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає цим вимогам, слідчий суддя правильно відмовив в застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про доцільність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

В суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Так, підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, об`єктивно підтверджується копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 29 лютого 2024 року (а.п. 1-3), протоколом огляду місця події від 28 лютого 2024 року (а.п. 6-8), висновком експерта № С-19/109-24/3003-НЗПРАП від 29 лютого 2024 року (а.п. 10-11), постановою про визнання речовим доказом від 29 лютого 2024 року (а.п. 12), протоколом огляду місця події від 28 лютого 2024 року (а.п. 13-14), протоколом огляду місця події від 28 лютого 2024 року (а.п. 15-16), протоколом огляду місця події від 28 лютого 2024 року (а.п. 17-18), протоколом допиту свідка від 29 лютого 2024 року (а.п. 19-20), протоколом допиту свідка від 29 лютого 2024 року (а.п. 21-22), інформацією про особу підозрюваного ОСОБА_8 (а.п. 23-28), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 29 лютого 2024 року (а.п. 29-31), протоколом допиту підозрюваного від 29 лютого 2024 року (а.п. 32), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 29 лютого 2024 року (а.п 33-34), протоколом огляду предметів від 29 лютого 2024 року (а.п. 35-51) та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку ступінь ризиків передбачених ст. 177 КПК України не є такими істотними, що потребує обрання запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою, та в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому, лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою того, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім для обрання зазначеного прокурором запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ч. 4 цієї статті якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у санкції передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

На думку колегії суддів сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, а саме те, що підозрюваний є особою молодого віку,вчинив злочин вперше, має постійне місце проживання, повністю сприяв розкриттю злочину, відсутність на даний час доходів у підозрюваного, що дозволяло б внести заставу, як альтернативний спосіб захисту та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу в кримінальному провадженні № 0000542 за ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5