КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001302 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видраниця Ратнівського району, Волинської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

та обвинуваченого - ОСОБА_5 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, суд звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , та стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 26 283 (двадцять шість тисяч двісті вісімдесят три) гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 46 283 (сорок шість тисяч двісті вісімдесят три) гривні.

Також судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 15 серпня 2020 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходився поруч орендованого ТОВ «Трипілля Агро Плюс» ставку, що в селі Трипілля Обухівського району Київської області, де окрім нього перебували директор зазначеного товариства ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та інші, де між присутніми виникла словесна сварка з приводу користування човном, який належить ТОВ «Трипілля Агро Плюс», яка переросла в штовханину та бійку між присутніми.

Так, в ході конфлікту, ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_9 , який в цей час стояв поруч водійського місця власного автомобіля марки «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1 , та знаходячись в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_9 , який в цей час також знаходився в положенні стоячи обличчям до нього, діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та шкоди для здоров`я потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, один раз кулаком правої руки наніс удар в область обличчя потерпілого, внаслідок чого останній не втримавшись на ногах впав на ґрунтову дорогу з висоти власного росту на ліву сторону тулубу та ліву руку, при цьому отримавши тілесні ушкодження у вигляді підкірного розриву дорзального апоневрозу четвертого пальця лівої кисті.

У ОСОБА_9 , 1963 року народження, згідно наданої медичної документації, мали місце тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому колінному суглобі та підкірного розриву дорзального апоневрозу четвертого пальця лівої кисті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться: вказаний вище розрив апоневрозу - до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 , відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що винесений відносно нього вирок є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Зокрема, як зазначає обвинувачений у поданій скарзі, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, не навів жодних обґрунтувань, на підставі чого не враховані показання деяких свідків, наявність суперечностей у показаннях інших свідків, та не усунуті їх суперечності, а також щодо невідповідності висновків експерта, який не зміг пояснити в результаті чого чи яких дій потерпілий ОСОБА_9 отримав виявлені в нього тілесні ушкодження.

На думку апелянта, в його діях відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, оскільки жодних протиправних дій відносно ОСОБА_9 , він ОСОБА_5 , не здійснював. Будучи допитаним у суді першої інстанції, пояснював, що захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9 , вистави руки поперу себе з відкритими долонями, на які потерпілий наштовхнувся, та упав. При чому, на думку, обвинуваченого, падіння ОСОБА_9 відбулось внаслідок поганої координації рухів, у зв`язку із надмірним вживанням алкоголю.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілим, апелянт вважає, що заявлений позов є безпідставним та недоведеним, зважаючи, що події, які мали місце 15.08.2020 року, взагалі ставлять під сумнів про заподіяння ОСОБА_9 моральної чи матеріальної шкоди, навпаки останнім були заподіяні невиправданих моральних страждань апелянту та його близьким.

Як вважає обвинувачений, суд першої інстанції, всупереч ст.ст. 94, 374 КПК України упереджено дослідив обставини кримінального провадження, не оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, та зазначивши підстави для визнання його винуватим, не навів мотивів, з яких враховує докази обвинувачення допустимими, а доводи сторони захисту щодо визнання цих доказів сторони обвинувачення недопустимими не врахував та у мотивувальній частині вироку не обґрунтував.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження за його обвинуваченням, проявляв очевидну упередженість відносно ОСОБА_5 , як громадянина та учасника судового провадження, що виразилось у постановленні ухвал про накладення штрафу, оголошення у розшук, а також тривале небажання суду здійснювати судовий розгляд справи за участі ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції, у зв`язку із перебуванням останнього за кордоном, у службовому відрядженні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Обухівського районного суду Київської області від 19.09.2023 року та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , відмовити у повному обсязі.

Зокрема, як вказує апелянт, суд необґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, оскільки у вироку суду від 19.09.2023 року невірно оцінені докази та допущені інші порушення, виходячи з того, що надана судом оцінка доказів не ґрунтувалась на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Як вважає сторона захисту, в діях її підзахисного ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, оскільки під час конфлікту, що мав місце 15 серпня 2020 року у діях ОСОБА_5 , були взагалі відсутні будь-які наміри чи умисел на заподіяння шкоди життю та здоров`ю іншим особам, які були учасниками конфлікту, в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 , який поводив себе агресивно та використовував зброю, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

Також, на думку апелянта, визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної та матеріальної шкоди, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки долучені до позовної заяви докази не відповідають вимогам, що встановлені нормами ЦПК України, а саме жоден із наданих суду доказів не засвідчений у визначеному законом порядку, а тому не може вважатись достовірним. Більш того, у зв`язку з тим, що сторона захисту вважає. що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 128 КК України, то відповідно й відсутні підстави для задоволення цивільного позову.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення було вчинене 15 серпня 2020 року, відомості про яке до ЄРДР були внесені 02 вересня 2020 року, 21 травня 2021 року ОСОБА_5 було вручено підозру про вчинення кримінального правопорушення. Обвинувальний акт був складений 25 серпня 2021 року та 26 серпня надійшов на адресу Обухівського районного суду Київської області, що свідчить про те, що з моменту вручення ОСОБА_5 підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та до моменту надходження обвинувального акту до суду першої інстанції, пройшло понад два місяці.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 19.09.2023 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник обвинуваченого посилається на те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалений із порушенням процесуальних норм.

Зокрема, як вказує апелянт, суд першої інстанції неналежно вивчив матеріали кримінального провадження та дослідив обставини справи під час судового розгляду, не надав об`єктивну оцінку доказам у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, а також не навів у вироку належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Як зазначає апелянт, допитані в суді першої інстанції, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 наголошували на тому, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_17 були в стані алкогольного сп`яніння, агресивні, та саме вони розпочали бійку.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що судом не було взято до уваги того, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий.

Як далі зазначає захисник у своїй скарзі, висновок суду про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується належними, допустимими та беззаперечними доказами, не відповідає дійсності і зводиться лише до припущень, оскільки в їх основу, на думку захисника, покладені лише показання потерпілого ОСОБА_9 , та висновок експерта про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого, натомість жодного прямого і беззаперечного доказу, який би підтверджував вину обвинуваченого, як вважає захисник, матеріали справи не містять.

Звертає увагу апелянт і на те, що висновок експерта № 172 від 18.10.2020 року, не може визнаватись належним та допустимим доказам у справі, оскільки в експертизі міститься посилання на те, що вона розпочата 15 вересня 2020 року, а закінчена 18 жовтня 2020 року, при цьому, у дослідницькій частині висновку експерт вказує, що ним досліджувались копії медичної карти стаціонарного хворого № 4664, копія медичної картки амбулаторного хворого, Р-грами лівої кисті та протокол Р-дослідження лівої кисті, які були надані експерту 26 листопада 2020 року, тобто більше ніж через місяць після закінчення експертизи.

Таким чином, на думку захисника, дії обвинуваченого ОСОБА_5 безпідставно кваліфіковані за ст. 128 КК України, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

16 січня 2024 року, до початку апеляційного розгляду, на адресу Київського апеляційного суду надійшло письмове клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності, в якому захисник, посилаючись на вимоги п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а також положення ст.ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, просить:

1. Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

2. Закрити кримінальне провадження № скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року та закрити кримінальне провадження № 0001302 від 02.09.2020 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

3. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Заслухавши думку іншого захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 та просили його задовольнити; думкупрокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття у зв'язку з цим кримінального провадження щодо нього; перевіривши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та доводи захисника обвинуваченого, наведені у відповідному клопотанні, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, незважаючи на те, що сторона захисту не погоджується з вироком Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме за необережне спричинення середньої тяжкості тілесне ушкодження, колегія суддів, з огляду на наявність клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, яке підлягає невідкладному розгляду, не вбачає достатніх правових підстав для продовження апеляційного розгляду, оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Під час розгляду клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на стадії апеляційного розгляду, у зв`язку із закінченням строків давності, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 не тільки надав свою згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з цієї підстави, а й наполягав на його невідкладному розгляді, незважаючи на те, що вказана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з приписами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 128 КК України, було вчинено 15 серпня 2020 року.

Тобто з дня вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення і до дня ухвалення вироку Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, який ще не набрав законної сили через його оскарження в апеляційному порядку, минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки останній не тільки надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а й повністю підтримав клопотання про це його захисника, яке, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, має бути розглянуто невідкладно.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження підлягає задоволенню, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та не суперечить даним, які наявні у матеріалах кримінального провадження № 0001302 від 02.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

У зв`язку з цим, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підлягають залишенню без задоволення, оскільки в даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості приймати будь-які рішення за наслідками їх розгляду через наявність клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, яке повинно бути розглянуто невідкладно.

Окрім цього, оскільки вирок суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього - закриттю, колегія суддів вважає також за необхідне прийняти рішення щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 , який слід залишити без розгляду, а також вирішити питання щодо речових доказів по справі, які слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 376, 405, 407, 417, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 128 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу, у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001302 від 02.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України,у зв'язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Речові докази по справі - три диски із відеозаписами слідчих експериментів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 372/3213/21

Номер провадження : 11-кп/824/637/2024

Категорія: ст. 128 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_18

Доповідач - суддя ОСОБА_1