ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1144/24 Справа № 203/2707/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного (в режимі

відеконференції) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників

ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 30 березня 2023 року, щодо

ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єреван Вірменія,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_11 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 липня 2024 рокувключно із визначенням застави у розмірі 675 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2043900 гривень. Відмовлено у задоволені заяви сторони захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки тимчасово виконуючого обов`язки начальника Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області підполковника ОСОБА_12 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, та наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість здійснення впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, схов або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. На переконання слідчого судді застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти ризикам, встановленим під час досудового слідства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості повідомленої підозри та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що слідчий суддя залишив поза увагою, що в клопотанні прокурора взагалі відсутні будь-які обґрунтування щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що слідчий суддя належним чином не надала оцінки особі підозрюваного, а саме учасника бойових дій, маючого на утриманні дружину та доньку, яка навчається на очній формі, раніше не судимого. Наголошує на тому, що слідчим суддею також не було досліджено матеріальне становище підозрюваного та визначено непомірно велику суму застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що повідомлена підозра є необґрунтованою, оскільки відповідно до наказу №775 від 22 листопада 2022 року виконання співробітниками поліції інших повноважень на території активних бойових дій є підставою для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди поліцейським. Вказує на те, що підозрюваного відсторонено від займаної посади, а тому в нього відсутня можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів. Наголошує на тому, що вказані стороною обвинувачення ризики носять абстрактний характер та нічим не підтверджуються. Звертає увагу на те, що визначений розмір застави є надмірним, оскільки дохід підозрюваного за 2023-2024 роки складає 1762780 гривень та його родина в результаті бойових дій втратила житло і на даний час вимушена винаймати житло в іншому місті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки слідчого судді фактичним обставинам кримінального правопорушення. Наголошує на тому, що до клопотання слідчого не було надано жодного суттєвого доказу на підтвердження повідомленої підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. На переконання сторони захисту обраний запобіжний захід є невмотивовано жорстоким.

Захисник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, підозрюваний та інші захисники не заперечували проти розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг захисників, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 30 березня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.366, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України.

16 травня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, що виразилися у видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки; розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинену повторно в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами обшуків, протоколами огляду документів, протоколами огляду мобільного телефону, протоколом тимчасового доступу до до документів Маріупольського МВ УПО в Донецькій області, документами первинного бухгалтерського (фінансового) обліку, висновком експерта Кіровоградського НДЕКЦ МВС за результатами проведення судової економічної експертизи від 07 лютого 2024 року, висновком експерта Луганського НДЕКЦ МВС за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи почерку від 08 квітня 2024 року, показаннями свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , відповідями на запити слідчого з Бахмутської військової адміністрації, Лиманської міської військової адміністрації, ОТУ СОЛЕДАР, ОТУ ЛИМАН, ГУ ДСНС у Донецькій області, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_9 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини вчинених злочинів, одне з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, дані про особу ОСОБА_9 , а саме раніше не судимого, одруженого, маючого вищу освіту, працюючого на посаді начальника Бахмутського районного відділення Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області, учасника бойових дій, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді також існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище та авторитет займаної посади, матиме безперешкодний доступ до документів та речових доказів у кримінальному провадженні, які на теперішній час знаходяться у володінні Департаменту поліції охорони, Маріупольського МВ УПО в Донецькій області, може знищити, сховати, спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Під час апеляційного перегляду доводи захисника про відсторонення ОСОБА_9 від займаної посади не знайшли свого підтвердження.

При цьому на переконання апеляційного суду накладення на ОСОБА_9 після винесення оскаржуваної ухвали дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади відповідно до наказу №839 від 14 червня 2024 року не зменшує вищевказаний ризик, оскільки останній за час проходження служби набув широкого кола знайомств та численних контактів серед співробітників Департаменту поліції охорони та Маріупольського МВ УПО в Донецькій області.

Крім того, ОСОБА_9 може вжити заходів щодо впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показань для уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, оскільки останньому відомі особи свідків. Про наявність вказаного ризику також свідчить те, що фактична адреса проживання підозрюваного співпадає з адресою проживання свідка ОСОБА_22 , яка перебуває у трудових відносинах з останнім та є його підлеглою працівницею.

Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, в яких підозрюють ОСОБА_9 , та даних про особу підозрюваного, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження, а саме підозру у вчинені службовою особою кримінальних правопорушень, пов`язаних із сферою його професійної діяльності, займану підозрюваним посаду начальника державного органу на момент вчинення кримінальних правопорушень, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, можливості здійснення впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 про відсутність доказів, які вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_9 , та встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Стосовно тверджень захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 , слід зазначити, що повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)», який є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення), і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри. На даній стадії кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме вирішення питання стосовно достатності і допустимості доказів для визнання особи винною.

Щодо посилання захисника ОСОБА_7 про те, що підозрюваний є учасником бойових дій, є особою раніше не судимою, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та вже були досліджені під час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує, що застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України, визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За встановленими в клопотанні слідчого обставинами, на думку апеляційного суду, визначений слідчим суддею розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг захисників, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4