Дата документу 10.06.2024Справа № 554/5833/24
Провадження № 1-кп/554/1120/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м.Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000679 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого:

- 19 травня 2011 року Київським районним судом міста Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн;

- 25 серпня 2011 року Феодосійським міським судом Автономної Республіки Крим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна; звільнений 12.06.2014 року за амністією;

- 22 лютого 2024 року Октябрським районним судом міста Полтави за ч.4 ст 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитом строком 1 рік.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2024 року, близько 23:00 год, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , знайшов біля лавки для відпочинку полімерний пакет чорного кольору, в якому серед інших речей була коробка з-під цукерок «Rafaello», всередині якої обвинувачений виявив предмет, схожий зовні на ручну гранату, що належить до категорії вибухових пристроїв, та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, поклав її до власної кишені та надалі, продовжуючи протиправну діяльність, зберігав при собі.

В період з 12 до 15 квітня 2024 року, ОСОБА_4 , проживаючи за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , зберігав ручну гранату в пластиковому відрі при вході до помешкання, не повідомивши про це інших мешканців квартири.

Надалі 15 квітня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_4 переховав ручну гранату до пакету з іншими своїми речами з метою перевезення за адресою свого постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Але після сварки зі співмешканкою залишив у останньої пакет з речами, в якому була граната, та вирушив вживати алкогольні напої.

Того ж дня, близько 19:20 год, ОСОБА_4 повернувся за адресою перебування співмешканки, а саме: АДРЕСА_4 , де забрав належні йому речі та дістав із пакету ручну гранату, яку повісив за чеку на вхідну ручку вхідних дверей квартири

АДРЕСА_5 , в період часу з 20:24 год до 21:20 год цього дня під час проведення огляду місця події на сходовому майданчику 3-го поверху будинку із вхідної ручки дверей квартири АДРЕСА_6 , було виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати Ф-1 із уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, що належить до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив незаконне придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

31 травня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди про визнання винуватості видно, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторони угоди узгодили міру покарання обвинуваченому за вчинений ним злочин за за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 22 лютого 2024 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

У судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України, вину у вчиненні цього кримінального правопорушення визнає повністю, щиро кається, погоджується на призначення узгодженого покарання. Обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які роз`яснені йому судом, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд установив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та умовам, визначеним ст. 53 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, за угодою є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, України, не встановлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно, яке вилучене під час досудового розслідування, необхідно скасувати.

Щодо запобіжного заходу.

16 квітня 2024 року обвинуваченого фактично затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України

18 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13:00 год 14 червня 2024 року. Одночасно визначено йому альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 гривень у національній грошовій одиниці.

23 травня 2024 року ухвалою Полтавського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 18 квітня 2024 року щодо запобіжного заходу ОСОБА_4 залишено без змін.

З метою виконання цього вироку прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Щодо зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Тому суд вважає, що потрібно зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з моменту фактичного затримання - 16 квітня 2024 року.

Щодо процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з довідкою експертної установи у загальному розмірі 2271,84 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 394-395, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 травня 2024 року, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного попереднім вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 22 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченого строк його попереднього ув`язнення, а саме з 16 квітня 2024 року по дату набрання цим вироком законної сили.

З метою виконання вироку обрати (продовжити) обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- предмет, зовні схожий на гранату, який згідно з висновком експерта є корпусом ручної осколкової гранати Ф-1 із уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, що відноситься до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів), і зберігається у камері речових доказів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (місцезнаходження: вул.Сковороди, 2б, м.Полтава), передати у розпорядження Міністерства оборони України (підлеглих установ).

- носії інформації з відеоматеріалами слідчих та процесуальних дій, зберігати у матеріалах досудового розслідування.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17 квітня 2024 року на речовий доказ, а саме предмет, зовні схожий на гранату, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2271,84 грн (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 копійки).

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Октябрський районний суд міста Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1