печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2023 року у справі № 757/34155/23-к у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2023 року у справі № 757/34155/23-к у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2022 року, на земельні ділянки, зареєстровані за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з кадастровими номерами: :01:012:5443 - 0.0993 га та :01:012:6583- 0.0485 га.

Клопотання адвоката мотивоване тим, що у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2023 року ОСОБА_4 не є підозрюваним (обвинуваченим) чи цивільним відповідачем. Також, власник майна не був та не є посадовою особою Білогородської сільської ради Київської області. ОСОБА_4 жодного відношення до можливого вчинення кримінального правопорушення службовими особами Білогородської сільської ради та Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» не має. ОСОБА_4 у 2021 році, згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 17.05.2021 року, зареєстрованого за № 914, придбав земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0079 площею 0,1987 га. Право власності зареєстровано 17.05.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 224. У подальшому, ОСОБА_4 подав відповідні заяви про поділ земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0079, і в результаті поділу утворилися нові земельні ділянки з кадастровими номерами :01:012:5443 та :01:012:6583, накладення арешту на які є предметом даного клопотання. Таким чином, набуття земельних ділянок у власність ОСОБА_4 відбулось раніше ніж прийняття рішення Київської обласної ради від № 114-05, а ОСОБА_4 не знав та не міг знати про можливу протиправність дій посадових осіб, оскільки цільове призначення було прямо зазначене у документах, які підтверджують право власності на земельні ділянки.

Отже, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем земельних ділянок, майно якого згідно ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно. Земельні ділянки не є речовими доказами у кримінальному провадженні в розумінні ст. 98 КПК України, так як не можуть бути знаряддям вчинення та не зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Натомість, предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2022 року є протиправні діяння службових осіб органів місцевого самоврядування та державної влади. Таким чином, при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, оскільки арештоване майно не відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України. Подальший арешт є неспіврозмірним з завданням кримінального провадження та перешкоджає ОСОБА_4 у вільному законному розпорядженні належним йому майном.

Адвокат у судове засідання з розгляду клопотання про скасування арешту не з?явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлені належним чином; подали письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт накладено законно та обґрунтовано, майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому триває, а потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадженні не відпала.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту, ознайомившись із запереченнями прокурора у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000640 від 14.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, в межах якого перевіряються факти подій, які мали місце у 2003-2004 роках, а саме, щодо можливого протиправного заволодіння землями, розташованими в с. Білогородка, Київської області.

Зі змісту хвали слідчого судді вбачається, що 25.12.2003 року депутатами Білогородської сільської ради на підставі листа Генерального директора Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» прийнято рішення № 27, яким припинено право користування земельними ділянками ДАГО «Київліс», що розташовані в межах села Білогородка, а у подальшому вказані земельні ділянки безкоштовно передані фізичним особам.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року № 757/34155/23-к задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора та накладено арешт на земельні ділянки, серед іншого, на земельні ділянки, зареєстровані за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з кадастровими номерами: :01:012:5443 - 0.0993 га та :01:012:6583- 0.0485 га.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як визначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року вбачається, що при накладенні арешту на земельні ділянки слідчий суддя виходив з того, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2022 року.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 у 2021 році, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 17.05.2021 року, зареєстрованого за № 914, придбав земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0079 площею 0,1987 га.

Право власності зареєстровано 17.05.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 224.

У подальшому, ОСОБА_4 подав відповідні заяви про поділ земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0079, і в результаті поділу утворилися нові земельні ділянки з кадастровими номерами :01:012:5443 та :01:012:6583.

При цьому, як підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки із кадастровим номером :01:012:0079, в результаті поділу якої в подальшому утворилися нові земельні ділянки з кадастровими номерами :01:012:5443 та :01:012:6583, цільовим призначенням земельної ділянки є «02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Вказане додатково підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із кадастровим номером :01:012:5443 та :01:012:6583, в яких також цільовим призначенням земельних ділянок є «02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Так, як вбачається з ухвали слідчого судді, обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що рішенням Київської обласної ради від 09.09.2021 року № 114-05 «Про затвердження Схеми планування Київської області», затверджено схему планування території Київської області та територія зазначеної земельної ділянки віднесена до території лісогосподарського призначення.

Таким чином, набуття земельних ділянок у власність ОСОБА_4 відбулось раніше ніж прийняття рішення Київської обласної ради від № 114-05 та ОСОБА_4 не знав та не міг знати про можливу протиправність дій посадових осіб, оскільки цільове призначення було прямо зазначене у документах, які підтверджують право власності на земельні ділянки.

Слідчим суддею встановлено, що жодний із вищезазначених правочинів на теперішній час не визнавався судом недійсними та ніким не оспорювався. Будь-яких доказів, які б це спростовували, прокурором чи слідчим не надано.

Аналізуючи викладене, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем земельних ділянок, тобто арештованого майна.

Також, судовим розглядом встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2023 року жодним особам не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Так само у вказаному кримінальному провадженні, станом на момент накладення арешту, не подано слідчому органу досудового розслідування жодного цивільного позову.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_4 , як власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує права власності останнього та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2023 року у справі № 757/34155/23-к у кримінальному провадженні № 0000640 від 14.07.2022 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.08.2023 у справі № 757/34155/23-к, на земельні ділянки, зареєстровані за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з наступними кадастровими номерами: :01:012:5443 - 0,0993 га, :01:012:6583 - 0,0485 га, та скасувати заборону державним органам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов?язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників щодо земельних ділянок, розташованих в с. Білогородка, Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1