Провадження № 1-кп/127/422/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Вінниці, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 19 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хутор Дьоминський Ново-Аденського району Волгоградської області російської федерації, громадянки України, учасника бойових дій, проживаючого за адресами: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 14.02.2024 об 20:23 год., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи про неправдивий характер поширюваної ним інформації, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху та паніки у громадян та порушить їх нормальний ритм життя та громадський спокій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «ZTE» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), із СІМ-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , здійснив телефонний дзвінок на телефон спецлінії «102» Головного управління поліції у Вінницькій області, після чого, достовірно знаючи про неправдивість поширюваної ним інформації, усно повідомив оператору завідомо неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності про нібито існуючу підготовку вибуху залізничного полотна у селищі Десна Вінницького району.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021 № 1882-ІХ та Переліку секторів критичної інфраструктури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури", залізничний транспорт, відноситься до об`єктів критичної інфраструктури.

За результатами перевірки повідомлення ОСОБА_4 про підготовку вибуху, вибухових пристроїв, вибухових речовин за місцем проживання останнього не виявлено.

До проведення підготовчого судового засідання між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 26 квітня 2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху на території критично важливого об`єкту інфраструктури, яке загрожувало загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками. Погодженого сторонами призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 259 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, пообіцявши, що в майбутньому такого більше ніколи не повториться.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання.

Заслухавши думку прокурора, захисника та показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, що полягає в завідомо неправдивому повідомлені про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, є доведеною та підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості.

Так, ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та пояснив суду, що у зв`язку з важкими сімейними обставинами та погіршенням стану здоров`я, він 14.02.2024, близько 20 год., перебуваючи за місцем свого проживання, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «ZTE», здійснив телефонний дзвінок на телефон спецлінії «102» Головного управління поліції у Вінницькій області, після чого, достовірно знаючи про неправдивість поширюваної ним інформації, усно повідомив оператору завідомо неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності про нібито існуючу підготовку вибуху залізничного полотна у селищі Десна Вінницького району.

Обвинувачений додатково зазначив, що до вчиненого ставиться самокритично та шкодує, що так сталось.

Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає вказані докази достатні для надання юридичної оцінки дій обвинуваченої та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху на території критично важливого об`єкту інфраструктури, яке загрожувало загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками.

Заслухавши думку прокурора, захисника, показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 259 КК України, який вчинено ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Таким чином, з матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі в чому щиро розкаявся; активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває; за місцем проживання скарг на поведінку ОСОБА_4 до Деснянського старостинського округу не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди та призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 26 квітня 2024 року, укладеної між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України та ст.ст. 60, 65, 259 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 26 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 14 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 259 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 28.06.2024.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3786 грн. 40 коп.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2024 (№127/5325/24) на майно, а саме: мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі чорного кольору в середині якого знаходилась сім-карта з номером НОМЕР_4 , ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_5 , скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки «ZTE» в корпусі чорного кольору в середині якого знаходилась сім-карта з номером НОМЕР_4 , ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_5 , який передано до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю ОСОБА_4 ;

-DVD-R диск з інформацією наданою начальником УОАЗОР ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , який приєднано до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: