УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 274/1036/24

провадження № 51-1425ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року,

установив:

Як убачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 рокузадоволено клопотання дізнавача СД Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та надано дозвілна проведення обшуку території домогосподарства, а саме: будинку, земельної присадибної ділянки, наявних на ній приміщень та споруд (житлових та нежитлових), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді суду першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2024 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційними скаргами (вх. № 7095/0/170-24 від 13 березня 2024 року, № 139/0/166 -24 від 18 березня 2024 року, № 7535/0/170-24 від 18 березня 2024 року, № 8330/0/170-24 від 25 березня 2024 року, №8330/0/170-24 від 25 березня 2024 року, № 8331/0/170-24 від 25 березня 2024 року) на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Проте, ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційними скаргами (вх. №8750/2/170-24 від 28 березня 2024 року і вх. №9022/0170-24 від 01 квітня 2024) зі змісту яких убачається, що касатор просить ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року змінити в частині задоволення клопотання органу дізнання про надання дозволу на обшук його домоволодіння, а саме, відмовити у наданні такого дозволу. Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Підставами для скасування вказаних судових рішень касатор зазначає, що ухвала слідчого судді належним чином невмотивована, суд не звернув увагу, що суб`єктом подання клопотання про надання дозволу на проведення обшуку є службова особа, яка не наділена відповідними повноваженнями. Крім того, ОСОБА_4 вказує, що апеляційний суд без з`ясування усіх обставин застосував ч. 4 ст. 399 КПК України, яка не підлягала застосуванню через те, що ч. 3 ст. 399 КПК України не поширюється на ухвали слідчого судді, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами. А відтак, апеляційний суд безпідставно відмовив йому у розгляді апеляційної скарги і таким рішенням фактично позбавив його права на оскарження незаконного рішення, яке згідно приписів КПК України, підлягало оскарженню.

Отже, касаційні скарги подані ОСОБА_4 на зазначені рішення з аналогічних підстав.

Втім, ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційними скаргами, які подані на ті самі рішення і будь-яких нових доводів щодо підстав для перегляду зазначених судових рішень не навів.

Зі змісту положень ст. ст. 424, 425 КПК України вбачається, що процесуальним законом не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, як однієї з основних засад судочинства "забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду", у системному зв`язку з положеннями частини першої статті 8, статті 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ОСОБА_4 судові рішення не можуть вдруге бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а ухвала Верховного Суду від 28 березня 2024 року не підлягає оскарженню.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційними скаргами на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3