КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/1928/2024 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000020,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого, самозайняту особу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,та призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 03.01.2023, приблизно о 19 год. 50 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у другій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Богатирська у м. Києві, зі сторони вул. Великої кільцевої дороги в напрямку вул. Героїв Дніпра, зі швидкістю 91,37 ± 3,65 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги швидкість, що становить 50 км/год., наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України.

В цей час, в межах дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України проїзну частину вул. Богатирська у м. Києві перетинав пішохід ОСОБА_10 , рухаючись зліва направо відносно напрямку руху вищевказаного транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.2, 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України:

-п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

-п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-підпункт «б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

-п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

-п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявилось у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно справним автомобілем марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обирати швидкість руху в межах дозволеної, свідомо порушуючи швидкісний режим, будучи заздалегідь проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», усвідомлюючи, що пішохідний перехід призначений для перетину проїзної частини пішоходами, які мають безперечну перевагу в русі на даній ділянці дороги, з моменту, коли вступили на перехід, а водій, в свою чергу, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, будучи зобов`язаними завчасно прийняти такі заходи по керуванню транспортним засобом, які б забезпечили безперешкодний та безпечний перетин проїзної частини пішоходами по пішохідному переходу, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, рухаючись зі швидкістю 91,37 ± 3,65 км/год., створюючи небезпеку для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, в момент появи пішохода на пішохідному переході застосував екстрене гальмування, однак внаслідок значного перевищення максимально дозволеної швидкості руху на даній ділянці дороги не зміг зупинити керований ним автомобіль до лінії руху пішохода та дати йому дорогу, внаслідок чого навпроти будинку АДРЕСА_3 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження, з якими його госпіталізовано до «Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги», де 08.01.2023 помер під час стаціонарного лікування.

Порушення вимог п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.2, 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року в частині призначеного покарання; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі враховано особу обвинуваченого, його щире каяття, поведінку після вчинення злочину, що полягає у наданні допомоги потерпілому відразу після вчинення злочину, відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків, відсутність обтяжуючих обставин. Крім того, між обвинуваченим та потерпілою на стадії досудового розслідування укладено домовленість про надання постійної матеріальної допомоги.

В апеляційній скарзі потерпіла, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року в частині призначеного покарання; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року є занадто суворим та не відповідає особі обвинуваченого; судом першої інстанції не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки при призначенні ОСОБА_8 покарання. Зокрема, призначене судом покарання може суттєво вплинути на її життя, оскільки обвинувачений постійно надає їй матеріальну допомогу та моральну підтримку, оскільки вона особа похилого віку, залишилася сама без допомоги рідних.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисника та потерпілої; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; пояснення потерпілої, яка підтримала апеляційні скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника та потерпілої необхідно задовольнити.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким у справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що були би безумовними підставами для скасування вироку з направлення на новий розгляд у суді першої інстанції, не встановлено.

Суд першої інстанції за вчинення кримінального правопорушення призначив ОСОБА_8 вид і міру як основного покарання, так і додаткового покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Однак, на переконання колегії суддів, дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого неможливе без відбування покарання без урахування усіх обставин, що дають для цього підстави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, займатися суспільно-корисною працею, є фізичною особою - підприємцем, визнав винуватість у вчиненому, а також, ураховуючи його молодий вік та те, що після вчинення кримінального правопорушення відшкодував моральну та матеріальну шкоду потерпілій, щиро розкаявся, зробив належні висновки, позицію потерпілої, яка хоча й не є визначальною, однак є підтвердженням його щирості у розкаянні та ставленні до наслідків вчиненого, істинності його позиції, має на утриманні матір, після того як його батько загинув під час бойових дії у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, - колегія суддів, керуючись принципом індивідуалізації покарання, дійшла висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства зі звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються із усталеною правовою позицією, відповідно до якої врахування чинників, що охоплюються об`єктивною стороною злочину, для посилення кримінальної відповідальності поза зв`язком із іншими конкретними обставинами справи й даними про особу винного, не ґрунтується на принципі індивідуалізації, що передбачає диференційований підхід як обов`язкову умову справедливості кримінальної відповідальності.

Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Колегією суддів враховано і практику рішень Європейського суду з прав людини, зокрема справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Отже, на переконання колегії суддів, оскільки, в даному випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Ураховуючи викладене, апеляційні скарги захисника та потерпілої з наведених у них підстав підлягають задоволенню, вирок суду першої інстанції - зміні зі звільненням ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 413, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладенні на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: ______________ ______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4