Провадження № 1-кс/344/4353/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, в рамках кримінального провадження № 0000050, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області розслідується кримінальне провадження № 0000050, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.

Громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, взявши активну участь у сепаратистському русі в складі т. зв. «Народного ополчения ДНР», умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, усвідомлюючи, що він вчиняє державну зраду, у листопаді 2014 року добровільно вступив на військову службу до непередбаченого законом збройного формування т. зв. «2 отдельной мотострелковой бригады 1 армейского корпуса Народной милиции ДНР», яке в 2015 році було перейменовано в «5-ю отдельную мотострелковую Донецкую бригаду имени первого главы ДНР А.В. Захарченко 1 армейского корпуса Народной милиции ДНР» (в/ч НОМЕР_1 )».

Перебуваючи на посаді військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , отримав позивний « ОСОБА_7 », сприяв проведенню іноземною державою російською федерацією та її представниками підривної діяльності проти України, спрямованої на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

В якості бійця вказаного незаконного збройного формування, впродовж 2014 2015 років, ОСОБА_6 систематично проходив бойову підготовку на полігонах в районі АДРЕСА_2 , заступав озброєним вогнепальною зброєю на чергування на блокпости «ДНР», де забезпечував контрольно-пропускний режим, перевірку документів водіїв та пасажирів автомобілів, а також брав безпосередньо активну участь у проведенні бойових дій проти Збройних сил України.

З 31.08.2015 по 09.11.2015 ОСОБА_6 проходив військову службу в т. зв. «Оперативно-тактическом командовании «Донецк» (в/ч НОМЕР_3 ) на посаді заступника начальника штаба по службі військ та безпеки військової служби.

01 лютого 2016 року ОСОБА_6 переведено для подальшого проходження військової служби на посаду офіцера власної безпеки в/ч НОМЕР_4 , на вказаній посаді він перебував до 19.11.2017.

Упродовж періоду з 20.11.2017 по 31.10.2018 ОСОБА_6 перебував на посаді начальника відділу «ОПО Управления Безопасности Главы ДНР» у в/ч НОМЕР_4 «Народной милиции ДНР», яка забезпечує безпеку/охорону лідерів т. зв. «ДНР».

За період проходження служби у вказаних незаконних військових формуваннях т. зв. «ДНР» ОСОБА_6 за участь в бойових діях проти підрозділів Збройних Сил України, проведення підривної діяльності проти України отримав ряд нагород від т. зв. «ДНР» та російської федерації, а саме: «За бойові заслуги» (наказ ГШ ВС ДНР № 2105 від 04.03.2015), «За бойові заслуги» (наказ МО ДНР № 2499 від 12.05.2015), «Битва за Саур-Могилу» (наказ МО ДНР № 1030 від 02.11.2015), « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (наказ МО ДНР № 1491 від 16.03.2016), «Нагородна зброя «Пістолет Макарова» (наказ голови ДНР № 228 від 14.07.2016), «орден Генерал Армії Маргелов» (наказ союзу десантників рф № 267 від 13.04.2018, «Георгіївський хрест III ступені» (наказ голови ДНР № 128 від 04.05.2018), «Георгіївський хрест» (наказ «Черноморского Казачьего Войска Абхазии» № 32 від 24.08.2018).

Упродовж 2018-2020 років ОСОБА_6 працював на посаді т. зв. «главного инспектора Департамента борьбы с контрабандой и нарушением Таможенных правил Таможенной службы ДНР, де здійснював підривну діяльність проти України, реалізовуючи податкову політику т. зв. «ДНР» на шкоду інтересам України.

За таких обставин, ОСОБА_6 , умисно перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, надавши допомогу іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, вчинив державну зраду.

ОСОБА_6 за сукупністю своїх умисних дій та викладених вище обставин підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, у відповідності до ст.ст.135,136,278, глав 6,11 КПК України, 19.03.2024 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_6 перебуває на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

25 березня 2024 року слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Вручена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Підозра ОСОБА_6 підтверджується матеріалами ВКІБ Управління СБ України в Івано Франківській області №60/30/2-1431 від 22.06.2022, матеріалами виконання доручення слідчого відділом ВКІБ Управління СБ України в Івано-Франківській області №60/30/2-1525 від 06.07.2022 та №30/2-2125 від 06.09.2022, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного

ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин передбачений - ч. 1 ст. 111 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, злочин передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, злочин передбачений ч. 2 ст. 260 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Оскільки на даний час, підозрюваний знаходиться на непідконтрольній державній владі України території. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , переховується від органів досудового розслідування та суду.

Підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію території України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.

На підставі наведених обставин справи, просив суд застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд визначити більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області розслідується кримінальне провадження № 0000050, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, у відповідності до ст.ст.135,136,278, глав 6,11 КПК України, 19.03.2024 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Вручена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Підозра ОСОБА_6 підтверджується матеріалами ВКІБ Управління СБ України в Івано Франківській області №60/30/2-1431 від 22.06.2022, матеріалами виконання доручення слідчого відділом ВКІБ Управління СБ України в Івано-Франківській області №60/30/2-1525 від 06.07.2022 та №30/2-2125 від 06.09.2022, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час ОСОБА_6 перебуває на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

25 березня 2024 року слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних злочинів підтверджується протоколами допитів свідків, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене

ч. 2 ст. 260 КК України, є тяжким злочином, оскільки за його вчинення передбачено покарання позбавленням волі на строк до десяти років, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 258-3, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111 КК України є особливо тяжкими, оскільки за їх вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

На даний час ОСОБА_6 перебуває на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, останній знаходиться на непідконтрольній органам державної влади та місцевого самоврядування України території, де переховується від органів досудового розслідування та суду, оголошений у розшук, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

В порядку ч. 6 ст.193 КПК України застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської

обласної прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8