Справа № 361/3877/24
Провадження № 1-кс/361/721/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП №2 Броварського РУП ГУНП в Київській області, -

в с т а н о в и в :

22.04.2024 року до суду надійшла скарга вищевказана скарга, в якій скаржник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого Броварського РУП ГУ НП в Київській області повернути тимчасово вилучений транспортний засіб, який належить ОСОБА_4 на праві власності, враховуючи наступне.

08.04.2024 року в с. Княжичі, Броварського району Київської області відбулася ДТП, за участю автомобіля державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. В той же день зазначений автомобіль було вилучено слідчим Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 та поміщено на штраф-майданчик нібито для проведення невідкладних слідчих дій. Відповідного протоколу про тимчасове вилучення майна слідчим не складалось та скаржнику чи особі, яка керувала моїм автомобілем та була присутньою на місці ДТП, не надавалось.

По факту ДТП 09.04.2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Про накладення арешту на вищевказаний автомобіль власнику нічого не відомо, в суд для участі в розгляді клопотання про арешт майна відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України власника майна не викликали.

14.04.2024 ОСОБА_3 звернулась з заявою до Начальника Броварського РУП ГУНП в Київській області (реєст.номер В-268 від 15.04.2024) з проханням повернути автомобіль, реєстраційний номер АН82890В марки FІАТ модель ТІРО, однак ніякої відповіді досі немає, автомобіль власнику не повернули.

Слідчий Броварського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду від 26.04.2024 та 23.04.2024 на електронну пошту, про поважність причин неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання заявника та слідчого чи прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність особи, яка подала скаргу та уповноваженої особи сторони обвинувачення, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши матеріали додані до скарги слідчий, суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено в ході судового розгляду, 08.04.2024 в м. Бровари, Київська обл. сталась ДТП. По даному факту 09.04.2024 внесено відомості до ЄРДР за №0000983 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

15.04.2024 ОСОБА_3 звернулась з заявою до Начальника Броварського РУП ГУ НП в Київській області про повернення автомобіля марки FIAT моделі TIPO, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить їй на праві приватної власності. Вказане підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , наявного в матеріалах справи.

Разом з тим, на момент розгляду скарги, органом досудового розслідування не надано слідчому судді будь-яких відомостей щодо розгляду вказаного клопотання, вилучене майно не повернуто власнику.

Ухвала суду від 26.04.2024 про надання матеріалів кримінального провадження №0000983 та матеріали за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 14.04.2024 слідчому судді надані не були.

Згідно з частиною п`ятою статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно з частиною другою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що на момент розгляду скарги клопотань про арешт майна в межах кримінального провадження №0000983 від 09.04.2024 до суду не надходило.

Крім того, відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Також, органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів, що в межах цього кримінального провадження щодо вилученого автомобіля ОСОБА_3 призначені експертні дослідження.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено, що на вилучення майна, яке просить повернути заявник, був наданий дозвіл ухвалою слідчого судді.

Відповідно до положень частини другої статті 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

При цьому, під час здійснення кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені статтями 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Враховуючи викладене, органом досудового розслідування не доведено, що вилучене майно під час обшуку має відношення до кримінального провадження, та постанови про визнання вказаного майна речовими доказами надано не було. Крім того, не надано доказів щодо наявності однієї з умов, за наявності яких, відповідно до положень частини другої статті 168 КПК України можливе вилучення комп`ютерної техніки та мобільних телефонів, а саме: вилучені комп`ютер та мобільний телефон з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення; доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Разом з тим, на момент розгляду скарги, вилучене майно не повернуто власнику, в розпорядження слідчого судді не надано відомостей про те, що слідчий чи прокурор в порядку частини п`ятої статті 171 КПК України звертався з клопотанням про арешт майна, інформація з Єдиного реєстру судових рішень свідчить про відсутність ухвали слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном та її задоволення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись статтями 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого Броварського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки FIAT моделі TIPO, повернути власнику ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_6