Номер провадження № 1-кп/756/817/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 11.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000737 у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свеса Ямпільського району, Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утримані неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працевлаштованого водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

11.07.2023 приблизно о 10 год. 45 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи технічно несправним автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у третій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Олександра Архипенка у м. Києві, зі сторони проспекту Володимира Івасюка в напрямку вул. Йорданська, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 - пішохідний перехід Правил дорожнього руху України.

В цей же час, водій ОСОБА_11 , керуючи трактором марки «МТЗ-82.1» з причепом марки «ПТС», без державного номерного знаку, рухаючись попереду, в попутному напрямку з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 та розташовуючись в межах другої (середньої) смуги проїзної частини вул. Олександра Архипенка, виконуючи вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, застосував гальмування та знизив швидкість майже до повної зупинки транспортного засобу перед пішохідним переходом, з метою надання дороги пішоходу ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво, відносно напрямку зазначених транспортних засобів.

Під час руху, ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.4, дорожніх знаків 5.38.1 - 5.38.2 та дорожньої розмітки 1.14.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 , виявились у тому, що він, керуючи технічно несправним автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у третій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Олександра Архипенка в м. Києві, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував, що водій трактора марки «МТЗ-82.1» з причепом марки «ПТС», без державного номерного знаку, зменшує швидкість майже до повної зупинки перед нерегульованим пішохідним переходом, з метою надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_8 , не зменшив швидкість керованого ним автомобіля і не зупинився, в результаті чого, створюючи загрозу життю та здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де напроти будинку АДРЕСА_3 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

В результаті даної дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.4, дорожніх знаків 5.38.1 - 5.38.2 та дорожньої розмітки 1.14.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Указаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, - а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 11.07.2023, приблизно о 10-30 годині, їхав за кермом транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 , звернув по пр-т В.Івасюка на вул. Архипенка . В другій полосі їхав автобус, а попереду нього - трактор. Раптом з-за трактору на пішохідний перехід вийшла жінка, він почав гальмувати, але відбулось зіткнення. Після чого, обвинувачений одразу викликав швидку допомогу та поліцію, надав потерпілій допомогу, її забрали в лікарню, куди він також поїхав після проведення всіх необхідних слідчих дій, весь час перебував з нею, доки приїхали її батьки. Кожен день провідував потерпілу в лікарні, допомагав матеріально, вибачився перед нею та батьками. До теперішнього часу допомагає потерпілій, має на утриманні двох неповнолітніх доньок, єдине джерело доходу - транспортний засіб, яким він заробляє на перевезенні вантажів. Просив суд не позбавляти волі та права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. Додала, що почуває себе добре, претензій до обвинуваченого не має, завдана їй шкода повністю відшкодована. Просила суд не позбавляти волі та права керування транспортними засобами обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинено останнім, тому просив суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік, застосувати ст.75 КК України зі звільненням від його відбуття основного покарання з іспитовим строком на 1 роки. Також прокурор просив урахувати, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, і відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшкодував завдану шкоду потерпілій. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_7 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування її як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора, уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, що було зазначено прокурором в судовому засіданні під час судових дебатів, хоча і не зазначено в обвинувальному акті. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України. Принаймні, прокурор про наявність таких обставин не посилалась під час судових дебатів, та такі відомості не вказані в обвинувальному акті.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, яке вчинено з необережності. Наслідки вчинення злочину, зокрема, заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій, в той же час, завдана обвинуваченим шкода повністю відшкодована. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у вчиненому розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Санкцією частини другої статті 286 КК України окрім основного покарання, передбачено також додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який одразу після вчинення кримінального правопорушення надав потерпілій допомогу, позицію потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому та у яких відсутні будь-які претензії матеріального та морального характеру. Крім того, суд враховує ту обставину, що обвинувачений має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей, а також здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років, а саме бабусею ОСОБА_12 , 1936 р.н.. Крім того, обвинувачений не офіційно, але працює, для пересування до місця роботи та в зворотньому напрямку, а також для догляду за бабусею, яка мешкає в Сумській області с.Свеса, він активно використовує транспортний засіб, що на даний час це єдине джерело доходу для нього та родини, а також приймаючи до уваги стан війни в країні, небезпекові для життя та здоров`я людини ситуації, з метою мобільного уникнення яких, а також задля можливості надання необхідної допомоги стороннім особам, вкрай важливо мати змогу вільно пересуватись, в тому числі використовуючи транспортні засоби, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного такого додаткового покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз, підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.07.2023, на транспортний засіб, автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 та переданий йому на відповідальне зберігання, повернувши речовий доказ останньому.

Речові докази: - гальмівний шлях переднього колеса з автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання до камери схову речових доказів ГУ Національної поліції у м.Києві - повернути власнику - ОСОБА_7 ;

- Диск DVD-R Verbatim, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у провадженні на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/36877-ІТ від 09.08.2023 у сумі 2390 грн 00 коп.; на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/37198-ФП від 25.07.2023 у сумі 1434 грн 00 коп.; № СЕ-19/111-23/40333-ІТ від 10.08.2023 у сумі 2868 грн 00 коп.; № СЕ-19/111-23/42716-ІТ від 17.08.2023 у сумі 2390 грн 00 коп., стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілої, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1