Справа № 461/5685/24
Провадження № 1-кс/461/4071/24
УХВАЛА

про арешт майна

05.07.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000265 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до постанови про зміну слідчої групи від 02.07.2024 заступника начальника відділу СУ ГУ НП у Львівській області, до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000265 від 12.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, входять: слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 ; слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 ; старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , старший слідчий в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , старший слідчий в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 , старша слідча в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , слідчий ВР ОТЗ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 , слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 .

Старший слідчий ВР ОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна НОМЕР_1 , яка на праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 належить ОСОБА_16 ;

- на нежитлове приміщення, площею 305,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , група нежитлових приміщень 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яке на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 належить ОСОБА_16 ;

- на житловий будинок, загальною площею 111 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102, який на праві приватної власності належить ОСОБА_16 ;

- на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_16 .

Слідчий вказує, що злочин, який інкримінується підозрюваній передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а обставини кримінального правопорушення та здобуті під час досудового розслідування докази, вказують на те, що на даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно вплинути на забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, у відповідності до ч. 1 ст. 135 КПК України, а саме здійснення виклику по телефону.

Згідно ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Отже, з метою забезпечення арешту майна, а саме запобігання будь-яким можливостям його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до висновку, що таке підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

У відповідності до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.07.2024 ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_16 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власності має наступні об`єкти, а саме:

- на праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 35056705;

- на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 нежитлове приміщення, площею 305,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , група нежитлових приміщень 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020;

- на праві приватної власності житловий будинок, загальною площею 111 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102.

Згідно інформаційної пошукової системи Національної поліції України транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_16 .

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, майно з приводу якого подане клопотання, відповідає критеріям визначеним у ст. 170 КПК України щодо визначення мети арешту.

Процесуальна дія про отримання дозволу на яку просить автор клопотання здійснюється згідно із законом (законність), є необхідною у демократичному суспільстві (пропорційність), тобто переслідує легітимну мету.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Отже, розглядаючи подане клопотання та наводячи доводи та мотиви ухвалення даного судового рішення, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, врахувавши правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, необхідність запобігання можливості приховування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення можливої конфіскації такого за вироком суду, приходжу до висновку, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із позбавленням права на відчуження та розпорядження (продажу) майном, яке перебуває у власності ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна НОМЕР_1 , яка на праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 належить ОСОБА_16 ;

- на нежитлове приміщення, площею 305,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , група нежитлових приміщень 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, яке на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 належить ОСОБА_16 ;

- на житловий будинок, загальною площею 111 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102, який на праві приватної власності належить ОСОБА_16 ;

- на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», моделі «TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_16 .

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити усіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1