Справа№534/266/22
Провадження №1-кп/534/109/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000027, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.01.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пришиб, Полтавської області, громадянина України, не працює, не має інвалідності, на утриманні нікого не має, не одружений, не має дітей, не є учасником бойових дій зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

03 грудня 2021 року, близько 20 год. 46 хв., ОСОБА_4 перебував в торгівельній залі магазину ТОВ "АТБ-Маркет", що розташований за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру 15. У цей час у нього виник протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та мети, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку товару, а саме пляшки віскі марки «Jack Daniels» об`ємом 0.5 л, вартістю 356 грн. 45 коп., яка належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Таким чином, дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідає фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України є доведеною повністю.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

На обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим проступку, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений не одружений, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному проступку, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Щодо поведінки обвинуваченого під час судового розгляду цього кримінального провадження, то суд враховує неявки без поважних причин та без повідомлення про причини неявки, у зв`язку з чим судом застосовувався примусовий привід ухвалами від 26.05.2022, 10.10.2023. Також ОСОБА_4 на підставі ухвал Комсомольського міського суду від 05.07.2022, 23.12.2022 та 20.10.2023 оголошено у розшук (провадження поновлено ухвалами від 08.08.2023, 22.09.2023 та 27.02.2024).

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

У судовому засіданні прокурор просив ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, не пов`язаного з обмеженням волі, не арешт, що було б занадто суворим для ОСОБА_4 , не штраф, що було б занадто м`яким покаранням, не виправні роботи ( ОСОБА_4 не працює, ч. 1 ст. 57 КК України), а у виді громадських робіт у розмірі, меншому за середній, проте і не мінімальний.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Проте, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду цього кримінального провадження, а саме ухилення від суду, неодноразового перебування у розшуку, суд вважає застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироку законної сили.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 185 КК України у виді 110 годин громадських робіт.

Застосувати до набрання цим вироком законної сили до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у зв`язку з чим покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-оптичний диск DVD марки "Verbatim" об`ємом 4,7 GB зберігати у матеріалах справи;

-фіскальний чек № 2259108 від 27.01.2022 року зберігати у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_5