Справа № 947/7602/24
Провадження № 1-кс/947/3867/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000290 від 29.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000290 від 29.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучене 05.03.2024, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, в ході затримання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером телефону НОМЕР_3 .

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказує, що з метою недопущення пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, яке є об`єктом, предметом та знаряддям кримінального правопорушення, та яке визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження, а також те, що є достатні підстави вважати що вище зазначені вилучені речі зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні на вилучене майно арешту.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, проте від слідчого до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, натомість до канцелярії суду надійшла спільна заява ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про розгляд клопотання без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням установлено, що 29.02.2024 до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява гр. ОСОБА_7 про те, що ним здійснювався збір грошових коштів для закупки дрону для військовослужбовців ЗСУ марки «DJL Mavic 3Т», однак невстановлена особа зловживаючи довірою, під приводом продажу дрону заволоділа грошовими коштами у сумі 170000 гривень в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди.

В ході допиту потерпілого гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 останній пояснив, що зібравши необхідну суму, знайшов оголошення на платформі «ОЛХ» щодо продажу дрону «DJL Mavic 3Т», вартістю 180000 у продавця з підписом « ОСОБА_8 » ( НОМЕР_4 ). Домовившись про зустріч, 29.02.2024 о 12 год. 00 хв. прибув до магазину «Гамак» АДРЕСА_1 , де продавець магазину показав дрон, однак повідомив, що розрахунок може здійснюватися лише з особою, з платформи «ОЛХ», яка надала реквізити для оплати на рахунок банківської карти НОМЕР_5 відкритої в АТ «Універсалбанк» та значиться за особою з даними « ОСОБА_9 » після здійснення оплати у розмірі 170000 гривень, не вийшов на зв`язок.

Далі, допитано у якості свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що перебуваючи у скрутному життєвому становищі у пошуках роботи на Телеграм-канал «Актуальні верифікації», побачила пропозиції з орендою банківських рахунків куди написала повідомлення наступного змісту «Кому треба Монобанк. Срочно». Після чого надійшло повідомлення у месенжер «Телеграм» від контакту « ОСОБА_11 » ОСОБА_12 , яка запропонувала взяти в оренду на тиждень особистий кабінет онлайн банкінгу вартістю 700 гривень. Виконавши всі вказівки останньої, особистий кабінет був змінений на іншого користувача. Оплата надійшла у сумі 700 гривень 28.02.2024 о 19:42 від ОСОБА_13 .

В послідуючому, ОСОБА_10 надійшла добровільна заява на проведення огляду її мобільного телефону марки «Redmi 9A» imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 та банківської карти «Monobank» № НОМЕР_8 . В ході огляду встановлено листування у мессенджері «Телеграм» від контакту « ОСОБА_11 » ОСОБА_12 , де остання надає вказівки по верифікації для надання доступу стороннім користувачам до особистого кабінету додатку «Monobank». Після чого вище вказаний мобільний телефон виданий правоохоронним органам за добровільною заявою.

Оперативним шляхом встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_14 .

05.03.2024, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України затримано громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого останній видав мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з абонентським номером телефону НОМЕР_3 , який в послідуючому вилучено та упаковано до сейф-пакету PSP1224707.

06.03.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись стандартом доведення "достатні підстави", слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні вилученого мобільного телефону, оскільки зафіксована на ньому інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи наявну можливість виявлення у мобільному телефоні відомостей та файлів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, існує загроза їх знищення, зокрема, видалення листування, адресатів, телефонних дзвінків, документів, програм, а також те, що ймовірні співучасники кримінального правопорушення можливо спілкувались між собою за допомогою месенджерів, встановлених на мобільному пристрої, де може зберігатися переписка між ними та електронні копії документів, які можуть мати значення для кримінального провадження, можливе збереження на сім-картах номерів телефонів осіб, які можуть бути причетними до цього кримінального правопорушення, їх листування та інформацію про з`єднання, а також обставини, за яких вилучено вищевказаний технічний пристрій, слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування вилучені мобільні телефони відповідають ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки містить інформацію та відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема обставин шахрайства вчиненого у великих розмірах та легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Зазначене у клопотанні майно належить до переліку майна, на яке може бути накладено арешт (ч. 10 ст. 170 КПК України). Водночас, слідчий суддя враховує застереження щодо можливості тимчасового вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, передбачені ч. 2 ст. 168 КПК України. Таке вилучення допускається виключно у випадку, якщо воно обумовлене необхідністю проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого мобільного телефону, про що власне й зазначає слідчий у своєму клопотанні, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які можливо були засобами вчинення злочинів, та відповідно залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 06.03.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000290 від 29.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України- задовольнити.

Накласти арешт, шляхом тимчасового позбавлення власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користуванняна вилучене 05.03.2024, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, в ході затримання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, а саме:

мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером телефону НОМЕР_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1