Провадження № 1-кс/202/2097/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 19.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 19.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник власника майна захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подавши письмові заперечення мотиви яких звів до того, що належна підозрюваному квартира набута ним у власність на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2011, зареєстрована в реєстрі 17.09.2012, в той час як інкриміновані йому події відбувалися в період з січня 2023 по вересень 2023 року. Зважаючи різницю у часі між набуттям права власності та періодом вчинення протиправних дій, майно не було набуто внаслідок протиправних дій або мати відношення до них. Крім того, нерухоме майно є єдиним житлом ОСОБА_4 , тому подальша конфіскація є надмірним тягарем, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слідчого просив відмовити.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З клопотання вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085 від 19.01.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно довідки Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

16.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000085 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за фактом участі у злочинній організації та незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчиненні у складі злочинної організації за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28,

ч. 3 ст. 307 КК України, санкції яких передбачають конфіскацію майна як вид покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає конфіскацію майна як вид покарання, слідчий суддя вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим дійшов до переконання, що в клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Згідно зі ст.7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких повідомлено про підозру ОСОБА_4 , завдання арешту майна та пропорційність втручання у мирне володіння майном, слідчий суддя вважає необхідним накладення арешту на нерухоме майне із забороною права відчудження та розпорядження.

Стосовно заперечень захисника, слідчий суддя зазначає, що арешт на майно підозрюваного накладається відповідно п.3 ч.2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного як виду покарання, у разі визнання його вини вироком суду, а не з метою забезпечення спеціальної конфіскації. Від конфіскації майна, передбаченої ст. 59 КК України як окремий вид додаткового покарання, слід відрізняти спеціальну конфіскацію, яка не є видом кримінального покарання.

Крім того, накладення арешту на майно підозрюваного, на переконання суду, забезпечить також його збереження на час перебування підозрюваного під вартою, убезпечить його від незаконних дій третіх осіб на час відсутності законного власника.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000085 від 19.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України, а саме на:

квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із забороною відчуження та розпорядження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1