Провадження № 11-кп/824/2361/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрітівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, ФОП, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат. Скасовано арешти, накладені ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2022 на автомобілі «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 ; «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_15 ; «ЗАЗ 938М», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ІНФОРМАЦІЯ_4, близько 17:00 год., на 3 км автодороги «Біла Церква - Володарка» в межах Білоцерківського району Київської області, рухаючись в напрямку м.Біла Церква, керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п.10.1 ПДР, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», в порушення вимог п.14.2 в) ПДР, відповідно до якого «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані», виїхав на смугу зустрічного руху, в порушення вимог п.12.1 ПДР, відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, у встановлених межах не обрав безпечну відстань, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, та, повертаючись на свою смугу руху, у зв`язку з появою зустрічного автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , втратив контроль керованого ним автомобіля, допустив зіткнення лівою передньою частиною керованого ним автомобіля «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правою задньою боковою частиною автомобіля «ЗАЗ» 938М, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку попереду.

В результат зіткнення автомобіля «Hyundai Santa Fe» під керуванням ОСОБА_8 , та автомобіля «ЗАЗ» 938М під керуванням ОСОБА_11 , останній втратив керованість та виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення передньої частини автомобіля «ЗАЗ» 938М з передньою частиною автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ» 958М, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Смерть ОСОБА_17 настала від численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою. Отримані ОСОБА_17 травми перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ЗАЗ» 958М, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_18 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, що потягло тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Порушення водієм ОСОБА_8 , вимог пунктів 2.3 б), д), 10.1, 12.1 та 14.2 в) ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_17 , заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 та тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілій ОСОБА_18 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому та тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій, вважає, що судом безпідставно не застосовано вимог ст.ст.69,75 КК України, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, оскільки судом не було враховано особу обвинуваченого, його щире каяття, визнання вини, позитивної характеристики за місцем проживання, наявності на його утриманні двох неповнолітніх дітей та тих обставин, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду потерпілому. Вказує, що цивільний позов потерпілими заявлено не було, на користь потерпілого ОСОБА_11 обвинуваченим було сплачено 66 620 грн. та 1000 доларів США, тому матеріальні збитки ОСОБА_11 було відшкодовано, а також страховою компанією буде здійснено виплати потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Судом першої інстанції визначено покарання ОСОБА_8 у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням як основного, так і додаткового покарання.

За змістом ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд може призначити покарання, нижче від найнижчої межі , встановленої у санкції ч. 2 ст.286 КК України.

Судом першої інстанції не знайдено підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, з огляду на відсутність декількох обставин, які би пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Як випливає з прохальної частини апеляційної скарги, у ній ставиться питання про призначення ОСОБА_8 покарання, яке перебуває у межах санкції ч.2 ст.286 КК України і відмінне від покарання, призначеного судом, лише у розмірі додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи захисника про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, визнання вини, позитивна характеристика за місцем проживання, наявність двох неповнолітніх дітей, відсутність судимостей, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, що дозволяє застосувати норму ст. 69 КК України, були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції та вказаним обставинам судом надано обґрунтовану та вичерпну оцінку при призначенні покарання.

Зокрема, суд вірно дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_8 такої обставини, що пом`якшує покарання , як щире каяття, з огляду на те, що він у повній мірі шкоду потерпілим не відшкодував, маючи таку можливість, а вибачення перед потерпілими носило формальний характер.

Доводів, які б спростовували правильність висновку суду щодо відсутності підстав для застосування вимог ст.69 КК України, апеляційна скарга не містить, а запропоноване у апеляційній скарзі покарання не нижчим від найнижчої межі , встановленої у санкції ч. 2 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при визначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його високий ступінь суспільної небезпеки для невизначеного кола осіб, виходячи з обставин вчинення при керуванні обвинуваченим джерелом підвищеної небезпеки, грубого порушення одночасно декількох вимог ПДР України, та наслідків, в тому числі незворотних, у вигляді смерті потерпілої, спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій, особу винного,який не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_13 2017 року народження та неповнолітню доньку ОСОБА_12 2009 року народження, його вік та відношення до вчиненого, , за місцем проживання характеризується позитивно, наявність обставин, що пом`якшують покарання: визнання винуватості та часткове відшкодування завданих збитків потерпілому ОСОБА_11 , а також відсутність обставин, які його обтяжують, враховано також думку потерпілих, які наполягали на реальному покаранні, та призначив йому покарання наближене до мінімальної межі, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Також судом зазначено, що наявність обставин, що пом`якшують покарання, у вигляді визнання винуватості та часткового відшкодування завданого збитку разом із даними про особу винного, не є достатніми підставами для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України.

Ті дані, про які йдеться мова у апеляційній скарзі, судом першої інстанції були ретельно досліджені і їм надана належна правова оцінка.

З огляду на те, що ОСОБА_8 допустив грубе порушення декількох вимог правил безпеки дорожнього руху, спричинивши непоправні наслідки у вигляді смерті людини, тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, приймаючи до уваги позицію потерпілих та відсутність щирого каяття обвинуваченого, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, є вірним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: