Справа № 369/5936/13-к Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/356/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано невинуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 4 ст. 187 КК України, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченими.

Не погоджуючись з вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2023 року залишити без змін та зарахувати термін його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні у строк покарання призначеного за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2020 відповідно до положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнити його з-під варти.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого слід відмовити виходячи із наступного.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подавати, зокрема, обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 , останній фактично просить вирок залишити без змін та застосувати до нього положення ст. 72 КК України, не заважаючи на те, що положення п. 2 ч. 1 ст. 393 КПК України містять вичерпний перелік підстав за яких виправдувальний вирок може бути оскаржений обвинуваченим.

Таким чином, обвинуваченим оскаржено вирок з підстав не застосування до нього положення ст. 72 КК України, що не ґрунтується на вимогах п. 2 ч. 1 ст. 393 КПК України.

Між тим, питання порушене в апеляційній скарзі обвинуваченого може бути вирішено судом у випадку прийняття рішення по суті розгляду апеляційної скарги прокурора.

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_3 з аналогічними вимогами вже була предметом апеляційного оскарження, за результатами якого ухвалою Київського апеляційного суду від 20.12.2023 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 було відмовлено з цих самих підстав, що свідчить про зловживання ОСОБА_3 своїми процесуальними правами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 393, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Суддя ОСОБА_2