Справа № 462/1452/18
провадження 1-кп/462/126/24
У Х В А Л А

10 квітня 2024 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення та повернення майна у кримінальному провадженні №0005046 від 01 грудня 2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 361 КК України,

встановив:

у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005046 від 01 грудня 2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 361 КК України.

17.01.2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про скасування заходів забезпечення та повернення майна у кримінальному провадженні №0005046 від 01 грудня 2017 року, у якому просить скасувати заходи забезпечення - тимчасове вилучення майна та повернути ОСОБА_4 все майно, що було вилучене 23.01.2018 року в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовує ти, що 18.01.2018 року слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова надано дозвіл на проведення обшуку житла ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 . На підставі даної ухвали 23.01.2018 року слідчим проведено обшук та вилучено 30 компакт дисків, ноутбук ASUS,4 записники та системний блок. Зазначає, що оскільки всупереч вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчим та прокурором не було подано слідчому судді відповідного клопотання про арешт вилученого майна упродовж 48 годин після його вилучення. Також зазначає, що дане майно доказом не визнавалося, не оглядалося та перебуває в статусі тимчасово вилученого майна, однак таке майно не представляє жодного інтересу для органу досудового розслідування, не являється доказом, відтак не представляє інтересу для судового провадження. Зазначає, що вилучене майно необхідне ОСОБА_4 та членам його сім`ї для роботи та навчання, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник клопотання підтримали із підстав, зазначених у такому.

Прокурор проти клопотання заперечила. Підтримала подані нею суду 06.03.2024 року заперечення у яких, зазначила, що дозвіл суду на вилучення комп`ютерної техніки та інших речей чи документів, що можуть свідчити про вчинення особою правопорушень, надано ухвалою про проведення обшуку, що, на думку прокурора, не потребує накладення арешту для визнання як доказу. Вважає безпідставним твердження захисника про те, що вилучені речі не становлять жодного інтересу для прокурора та не є доказом в судовому провадженні, оскільки вилучені при обшуку 30 компакт дисків, ноутбук ASUS, 4 записники та системний блок в ході досудового розслідування скеровані на проведення експертиз і їх дослідження лягли в основу висновків експертів.

Представник потерпілого ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечив.

При вирішенні клопотання суд, виходячи із доводів самого клопотання та заперечень на таке, пояснень учасників у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч.1, 4 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК).

Отже, тимчасово вилученим під час виконання ухвали про обшук майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. З аналізу зазначеної норми вбачається, що у разі, якщо вилучене під час обшуку майно було включено до переліку майна, щодо якого проводився обшук, у такому випадку такі речі та документи не можуть вважатися тимчасово вилученим майном (ухвала Вищого антикорупційного суду від 3.10.2019 у справі №760/18416/19).

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового вилучення майна.

Доводи сторони захисту про те, що обшук, під час якого було вилучено майно, проведений неуповноваженою особою, суд вважає такими, що можуть бути оцінені судом під час в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 315 КПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення та повернення майна у кримінальному провадженні №0005046 від 01 грудня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1