Справа № 724/1572/24
Провадження № 1-кп/724/72/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині кримінальне провадження № 0000182 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Пашківці, Хотинського району Чернівецької області, освіта базова загально-середня, інвалідом не являється, не заміжня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, вчинила умисний корисливий злочин проти власності,а також умисний закінчений замах на вчинення корисливого злочину проти власності, які скоїла за наступних обставин:

Так, 30.05.2023 близько 21 год. 25 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м.Хотин Чернівецької області, на присадибній ділянці житлового домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , переслідуючи протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в ході спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 від вжитого спиртного заснув, діючи умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, таємно викрала із шиї останнього золотий ланцюжок вартістю 24921,22 грн із золотою підвіскою у виді хрестика вартістю 15608,10 грн та із кишені шортів викрала мобільний телефон марки «Іnfiniх» моделі «Ноt 11s NFС 6/128СБ Gгееn» з прозорим чохлом вартістю 4622,10 грн, із сім картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 100 грн та ПрАТ «Київстар» вартістю 100 грн, а також із МісгоSD флеш картою невстановленої марки об`ємом 64 Gb вартістю 200 грн, та розпорядилась викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 45551,42 грн.

Окрім цього, 02.03.2024 близько 11 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Хотин Чернівецької області, ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у житловому домоволодінні, що по АДРЕСА_2 , переслідуючи протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скориставшись тим, що власник будинку ОСОБА_6 , заснув у своїй житловій кімнаті, діючи умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, таємно, повторно, викрала із вказаної кімнати, належний на правs власності ОСОБА_6 інфрачервоний обігрівач марки «Vіоlеt» моделі «НQ1205S» (1,8 кВт) вартістю 206,25 грн, а також тюнер (ресивер) марки «Ferguson» моделі «АF3018SЕ» вартістю 151 грн, та розпорядилась викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 357,25 грн.

Крім цього, 30.05.2023 близько 21 год. 30 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м.Хотин Чернівецької області, на присадибній ділянці житлового домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в ході спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 від вжитого спиртного заснув і знаходився у безпорадному стані, діючи умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, таємно, намагалась викрасти із безіменного пальця правої руки ОСОБА_5 золоту обручку вартістю 8540,13 грн.

Однак довести до кінця свій злочинний намір ОСОБА_4 не змогла, з причин, що не залежали від її волі, оскільки золота обручка тривалий час ОСОБА_5 не знімалась та міцно утримувалась на пальці руки.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях ч.4 ст. 185, ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,визнала повністю та пояснила суду, що 30.05.2023 близько 21 год. 25 хв., перебуваючи в гостях у житловому домоволодінні, що по АДРЕСА_2 , розпивала спиртні напої з ОСОБА_5 який від випитого спиртного заснув. Вона скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, викрала з його шиї золотий ланцюжок із хрестиком, а також мобільний телефон, та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, а саме вказані речі здала в ломбард. Також того ж дня, вона намагалася зняти із пальця ОСОБА_5 золоту обручку, однак не змогла цього зробити, так як вона міцно трималася на пальці, тому не змогла викрасти її. Крім того зазначає, що 02 березня 2024 року приблизно об 11-00 годині вона перебувала у гостях у ОСОБА_7 та скористалася, тим що власник будинку заснув у кімнаті, викрала з будинку обігрівач та тюнер, та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій просить розгляд даного кримінального провадження проводити у його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій просить розгляд даного кримінального провадження проводити у його відсутності, цивільний позов заявляти не буде, претензій до ОСОБА_4 не має, так як моральні та матеріальні збитки йому відшкодовані в повному обсязі.

Прокурор та обвинувачена не заперечували проти проведення судового розгляду без участі потерпілих.

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора, думку обвинуваченої, дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження можливо провести без участі потерпілих.

Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та обмежити обсяг дослідженням матеріалів справи, що характеризують особи обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники процесу, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також, судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що вона себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши відповідні матеріали судового провадження, а саме; висновки експертів № СЕ-19/126-23/6170-ТВ від 24.07.2023, № СЕ-19/126-23/6171-ТВ від 25.07.2023, № СЕ-19/126-23/6173-ФХДвід 15.08.2023, № СЕ-19/126-23/7069-ТВ від 22.08.2023, № СЕ-19/126-23/8824-ТВ від 18.10.2023, № СЕ-19/126-24/2721-ТВ від 07.03.2024, № СЕ-19/126-24/2722-ТВ від 11.03.2024, копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААГ № 071491- 1912 грн. 00 коп.; матеріали, що характеризують обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.4 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України

Таким чином, дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно та в умовах воєнного стану, кваліфіковані вірно.

Крім того, суд вважає, що своїми діями, які виразились у намаганні викрадення чужого майна (крадіжка), а саме золотої обручки, однак довести свій злочинний намір ОСОБА_4 не змогла, з причин, що не залежали від її волі, яка вчинена в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а за епізодом від 02.03.2024 року відповідно до п.2 ч.1 ст.66 КК України добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та особи, яка перебуває в безпорадному стані, а також відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачена за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, в силу ст.89 КК України раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря - нарколога перебуває на обліку з 2013 року, проживає з повнолітньою донькою, працює по найму у людей.

Відповідно до досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку Дністровського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Досліджені документи, що характеризують обвинувачену ОСОБА_4 вказують на те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки, однак також присутні зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, характеризується з посередньої сторони, у лікаря-нарколога перебуває на обліку з 2013 року, проживає за рахунок тимчасових заробітків, працює по найму у жителів району, коштів на проживання не вистачає, робота не стабільна, позбавлена батьківських відносно своїх дітей, вчинила злочин відносно особи з інвалідністю та особи, яка перебуває у безпорадному стані. Стосунки з рідними та близькими стабільні, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, визнання вини, щире розкаювання у вчиненому, особливості й обставини скоєння кримінального правопорушення; форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин, характеру та виду вчинених злочинів, їх наслідків, особи обвинуваченої, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявності обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_6 , відсутність претензій зі сторони потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України вимоги ст. 69 КК України та вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченої все ж таки можливе без ізоляції від суспільства , із застосуванням приписів ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та п.3 та п.4 ч.3 ст. 76 КК України працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Застосований запобіжний захід забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільного позову по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої в повному об`ємі на користь держави.

Долю речових доказів, належить вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 370, 374,376, 394, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно з ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосований запобіжний захід забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 квітня 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у виді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/126-23/6170-ТВ від 24.07.2023- 956 грн. 00 коп., № СЕ-19/126-23/6171-ТВ від 25.07.2023- 717 грн. 00 коп.; № СЕ-19/126-23/6173-ФХДвід 15.08.2023- 1912 грн. 00 коп, № СЕ-19/126-23/7069-ТВ від 22.08.2023- 956 грн. 00 коп., № СЕ-19/126-23/8824-ТВ від 18.10.2023- 956 грн. 00 коп., № СЕ-19/126-24/2721-ТВ від 07.03.2024- 1514 грн. 56 коп., № СЕ-19/126-24/2722-ТВ від 11.03.2024- 1514 грн. 56 коп.,а всього на загальну на суму 8526 (вісім тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 12 копійок.

Речові докази, а саме:

- золотий ланцюжок, золоту обручку, а також - одну картонну бирку від даної обручки, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 ;

- дві картонні бирки,- копію квитанції від 02.06.2023, -копію договору від 31.05.2023, -фотокопію бирки від золотої обручки, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- інфрачервоний обігрівач марки «Vіоlеt» моделі «НQ1205S» (1,8 кВт), та тюнер (ресивер) марки «Ferguson» моделі «АF3018SЕ», які поміщені до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Хотин) за адресою: АДРЕСА_3 повернути потерпілому ОСОБА_6

- дві фотокартки на двох аркушах паперу формату А4 із зображенням викрадених у ОСОБА_5 золотого ланцюжка та золотої підвіски у виді «хрестика», та - СD-R диск із відеозаписом відеокамер магазину «Камелія», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_8 СКРИПНИК