Справа №487/2072/24
Провадження №1-кп/487/551/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка Братського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,

інший учасник кримінального провадження - потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

03.02.2024 близько 20:30 години, більш точного часу під час судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 перебував у приміщенні кафе «Пиріг», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час перебував потерпілий ОСОБА_6 .

Так, перебуваючи у зазначеному місці в зазначений час, у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_3 , виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, що виникли під час конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кута нижньої щелепи зліва зі зміщенням, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст. 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.

Детальніше суду показав, що 03.02.2024 він та потерпілий були на дні народженні у знайомих у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в м. Миколаєві по пр. Центральному. Він був знайомий з ОСОБА_6 та у них були дружні стосунки. Під час коли вони сиділи за столом, вживали спиртні напої, ОСОБА_6 підняв тему та почав розповідати про РФ та СРСР, він попросив його припинити ці теми, але ОСОБА_6 не зупинявся, між ними виник конфлікт. Після чого, він підійшов до потерпілого, який в цей час сидів за столом та наніс йому один удар кулаком правої руки по обличчю, куди саме він потрапив не знав. Після чого їх розборонили інші гості та через деякий час він разом з дружиною поїхали додому. Він допускає, що саме від його удару кулаком потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи. Наступного дня йому зателефонував потерпілий та повідомив, що їде до лікаря, потім через 2 дня знову зателефонував вони зустрілися та потерпілий повідомив, що у нього перелом щелепи, він вибачився перед потерпілим та запропонував йому 40-50 тис. грн. на лікування та сказав, що допоможе з лікарем, потерпілий був разом із якимось чоловіком, відмовився від грошей, які він йому запропонував, оскільки хотів 107 тис. грн., але він відмовився виплачувати таку суму на лікування, вважав її занадто великою. Потім він дізнався, що потерпілий звернувся до правоохоронних органів. Він ще раз пропонував потерпілому гроші, але останній знову відмовився, оскільки чекає рішення суду.

У вчиненому ОСОБА_3 розкаявся.

Цивільний позов ОСОБА_6 визнав частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25806,40 грн., що складається з витрат на пластину та гвинти у розмірі 24520 грн. та 1286,40 грн. на придбання ліків, що підтверджено належними доказами, інші витрати нічим не підтверджуються та в рахунок моральної шкоди 10000 грн. вважає саме такий розмір справедливим на відшкодування моральної шкоди, враховуючи його матеріальний стан та можливість реально відшкодувати шкоду.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_8 і дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 03.02.2024 він був в кафе «Пірог» по пр. Центральному в м. Миколаєві, де святкували день народження сестри його дружини, також на дні народженні був ОСОБА_3 . Всі сиділи за столом розмовляли, він зі знайомою дівчиною проте, що в СРСР морозиво продавалось по 20 коп., конфліктів у нього з обвинуваченим не було, зауваження він йому не робив. В цей час нічого ні кажучи, до нього підійшов обвинувачений та наніс удар йому по щелепі. Після чого його зупинили та заспокоїли інші гості та обвинувачений поїхав. Наступного дня він зателефонував обвинуваченому та повідомив, що він йому зламав щелепу, а в понеділок 05.02.2024 він поїхав в лікарню, йому зробили знімок підтвердили, що у нього перелом щелепи, потрібна операцію, він ще до четверга шукав гроші та йому зробили операцію, після чого був тривалий час реабілітації, продовжує лікуватися до теперішнього часу. 05.02.2024 він повідомив обвинуваченого, що у нього перелом щелепи, потрібні гроші на операцію, лікування та подальшу реабілітацію 107 тис. грн., вказану суму йому зазначив його знайомий ОСОБА_9 , який зв`язувався з лікарем та дізнавався про лікування, на зустрічі з ОСОБА_3 він також був разом з ОСОБА_10 , який розмовляв з обвинуваченим, оскільки він не міг говорити. Обвинувачений відмовився дати гроші, але пропонував лікування у його знайомого лікаря та що він оплатить операцію та лікування, але він відмовився, оскільки хотів лікуватися у свого лікаря. Просив ОСОБА_3 суворо не карати та не позбавляти волі.

Цивільний позов про відшкодування з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 35840,40 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3млн. грн. підтримав в повному обсязі, просив про його задоволення.

Рапортом інспектора чергової частини Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області на ім`я начальника Миколаївського РУП від 06.022024, згідно якого 06.02.2024 о 08:08 год. надійшло повідомлення зі служби 102 проте, що 06.02.2024 о 08:07 год. за адресою: м. Миколаїв пр. Центральний біля стадіону «Евіс» 03.02.2024 о 20:30 год. заявника побив знайомий ОСОБА_11 , нічого не забрав. Зламано нижню щелепу, заявник ОСОБА_6 зараз перебуває в щелепно-лицьовій лікарні;

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.02.2024 ОСОБА_6 , який просить вжити заходи до ОСОБА_12 , який 03.02.2024 близько 20:30 год. , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , наніс йому тілесні ушкодження у вигляді перелому кута нижньої щелепи;

Постановою від 22.02.2024 про призначення судово-медичної експертизи;

Висновком експерта №152 від 23.02.2024, згідно якого у ОСОБА_6 має місце тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кута нижньої щелепи зліва, зі зміщенням уламків. Дане тілесні ушкодження могло утворитися від однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше. Утворення даних тілесних ушкоджень в строк вказаний в постанові - 03.02.2024, не виключається.

По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Будь-яких судово-медичних даних про характеристику травмую чого предмету, яким було спричинене дане тілесне ушкодження не мається.

Дане тілесне ушкодження небезпечним для життя потерплого не являється згідно «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

При нанесенні тілесного ушкодження потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника (нападників).

Після отримання даного тілесного ушкодження потерпілий міг здійснювати будь-які активні дії в будь-який період часу.

Будь-яких тілесних ушкоджень характерних для самооборони потерпілого в наданих медичних документах не мається.

Ділянка обличчя доступна для нанесення даного тілесного ушкодження власною рукою.

Копією медичної картки стаціонарного хворого №1785/106 ОСОБА_6 , дата госпіталізації 05.022024, дати виписки 15.02.204, діагноз: відкритий перелом кута нижньої щелепи зліва, зі зміщенням уламків, проведено оперативне лікування.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щодо обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, суд зазначає наступне.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_3 визнав свою винуватість, але не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, не вибачився перед потерпілим, шкоду не відшкодував, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття, хоча частково визнав позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій, працює не офіційно, має місце реєстрації та місце постійного фактичного проживання, на обліку лікаря психіатра та нарколога в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень є покарання в межах санкції статі, у вигляді позбавлення волі.

Виходячи з принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, процесуальної поведінки обвинуваченого за період кримінального провадження, визнання вини у повному обсязі, даних про його особу, який раніше не судимий, працює не офіційно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій, враховуючи наявність обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого, який просив не призначати покарання у вигляді позбавлення волі, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінко, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь 35806,40 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 000 грн. моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вина у спричиненні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінальної справи та сукупністю доказів, які були зібрані під час досудового та судового слідства.

Розмір матеріальної шкоди в сумі 25756,40 грн., які були витрачені на лікування, підтверджується фінансовими документами (платіжної інструкцією 0.0..1 від 06.02.2024 на придбання пластини прямий та гвинтів у кількості 12 шт. - 24520 грн., чеками на придбання ліків на загальну суму 1236,40 грн.), доказів придбання продуктів харчування у сумі 10000 грн. суду не надано. Між противоправними діями цивільного відповідача ОСОБА_3 та спричинення матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 є прямий причинний зв`язок, а тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 1166 ЦК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 25756,40 грн.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 № 4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 зазнав певних незручностей, погіршення загального стану здоров`я, фізичного болю, порушення нормальний спосіб життя, моральних переживань.

Однак, розмір моральної шкоди, який визначив потерпілий, на думку суду, є завищеним та не відповідає фактичним обставинам справи та наданим доказам, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.

Тому враховуючи характер вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, що він вчинив нетяжкий злочин та ступінь його вини у вчиненому, те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, вину визнав, не заперечує щодо відшкодування шкоди потерпілому, матеріальне становище винної особи, який працює не офіційно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, також беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_6 , тривалість його страждань, істотність вимушених змін у способі його життя, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 25000 тисяч гривень.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробовуванням строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 25756,40 грн. та моральної шкоди - 25000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченим.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1