ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1514/24 Справа № 202/2230/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження № 0000054 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 22 лютого 2024 року ухвалений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Мирноград Донецької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 22 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Окрім того, судом вирішено питання про долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду, ОСОБА_7 15.01.2024 приблизно о 09 годині 06 хвилин, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив незачинені двері службового входу цеху «Перша пекарня твого міста», що належить ФОП ОСОБА_10 (код: НОМЕР_1 ) та через відкриті двері помітив у приміщенні на стільці жіночий рюкзак чорного кольору з речами. Після чого, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме жіночого рюкзаку чорного кольору, який він визначив предметом свого злочинного посягання.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, розуміючи, що на усій території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями) введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою незаконного власного збагачення, розуміючи, що його дії є таємними для оточуючих, в тому числі і для потерпілої, через незачинені двері службового входу проник в приміщення цеху «Перша пекарня твого міста» та зі стільця викрав жіночий рюкзак чорного кольору вартістю 787 гривень 32 копійки, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 500 гривень, шкіряний гаманець «Tailian» (не представляє матеріальної цінності), портативний зарядний пристрій «BRAVIS» вартістю 854 гривні 05 копійок та бездротові навушники «Philips» вартістю 885 гривень 52 копійки, які належать ОСОБА_11 . Після чого доводячи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) до кінця, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 спричинено майнову шкоду на суму 3026 гривень 89 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 15.01.2024 приблизно о 11 годині 04 хвилин, перебуваючи на другому поверсі поліклініки ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ», розташованої за адресою: м.Дніпро, вул.Столєтова, 21, побачив незачинені двері службового кабінету №12, в якому працює лікар-терапевт ОСОБА_12 , та через відкриті двері помітив у приміщенні відсутність працівників поліклініки. Після чого, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться в даному службовому кабінеті.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, розуміючи, що на усій території України, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями) введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою незаконного власного збагачення, розуміючи, що його дії є таємними для оточуючих, через незачинені двері незаконно проник до службового кабінету №12 поліклініки ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ», відкрив шафу та побачив в ній жіночу сумку, з якої викрав шкіряний гаманець чорного кольору марки «HORSE IMPERIAL» вартістю 450 гривень, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 280 гривень. Після чого, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) до кінця, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 спричинено майнову шкоду на суму 730 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з оскаржуваним вироком обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність рішення суду в частині призначення покарання. На переконання обвинуваченого суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що обтяжує йому покарання рецидив злочинів, та не врахував всіх обставин, які пом`якшують йому покарання, а саме наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та те, що він є фактично внутрішньо переміщеною особою, так як він переїхав в м. Дніпро з Донецької області.

Крім того, обвинувачений вказує і про те, що суд залишив поза увагою вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2024 року, яким його засудженого до покарання без його реального відбування, а відтак просить вирішити питання про його об`єднання з оскаржуваним вироком.

До того ж, обвинувачений вказує і про бажання стати та захист Батьківщини та піти служити в ЗСУ.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу, однак зазначив, що просить застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання випробуванням.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та просив його апеляційні вимоги задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її безпідставність та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, в апеляційних скаргах не оскаржуються, тому перегляду не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

У ст. 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, разом з цим, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнав щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнав рецидив злочинів.

Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованого злочину, з його реальним відбуванням, яке, на думку колегії суддів, повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є несправедливим через його суворість.

Разом з цим, апеляційний суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого з приводу безпідставного врахування судом як обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду 01.12.1994 року за ст. 94, ч. 2 ст. 140, ст.42 КК України до 12 років позбавлення волі, й судимість за вчинення умисного вбивство на цей час є не знятою та не погашеною, й у відповідності до ст. 34 КК України, утворює рецидив злочинів, а відтак, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, суд правильно врахував вказану обставину, як ту що обтяжує покарання ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого про те, що суд не надав належної оцінки його особі та не врахував всіх обставин, які пом`якшують йому покарання, а саме наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та те, що він є фактично внутрішньо переміщеною особою, так як він переїхав в м. Дніпро з Донецької області, є необґрунтованими, оскільки ці обставини судом взято до уваги при призначенні покарання у сукупності з іншими обставинами у провадженні, при цьому вони існували і на час вчинення ним інкримінованого злочину, та не стали стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого а щире каяття були визнані судом, як обставини, що пом`якшують обвинуваченому покарання.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, самі собою не є противагою суспільній небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а призначення покарання обвинуваченому відноситься до дискреційних повноважень суду. З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, призначене судом покарання ОСОБА_7 в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, а виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку, й підстав вважати його занадто суворим, як і підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, не убачається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що суд першої інстанції, при призначенні йому покарання, не врахував попередній вирок стосовно нього, яким його було засуджено до покарання у виді виді позбавлення волі, від відбування якого звільнено з випробуванням, апеляційний суд зазначає таке.

Так, дійсно, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 дійсно засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2024 року його засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, від відбування якого ОСОБА_7 було звільнено з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, в межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин 15.01.2024, тобто до ухвалення попереднього вироку, й оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено покарання, яке він має відбувати реально, з чим погодився і апеляційний суд, однак суд першої інстанції вказані обставини залишив поза увагою.

В той же час, виходячи з меж апеляційного перегляду та недопустимості погіршення становища обвинуваченого за відсутності апеляційних скарг прокурора або потерпілого з цього приводу, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно усунути вказані порушення, та вважає, що вони можуть бути усунуті на стадій виконання вироку, в порядку положень ст. 537, 539 КПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 22 лютого 2024 року ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4