465/1127/24
1-кп/465/810/24
У Х В А Л А

судового засідання

19.04.2024 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові матеріали кримінального провадження № 0001063 від 14.12.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище Жидачівського району Львівської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.05.2021 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001063 від 14.12.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб із залишенням попередньо визначеного розміру альтернативної застави, оскільки ризики, що існували на момент обрання і продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому не відпали, останній раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим схильний до продовження злочинної діяльності, може ухилятися від суду для уникнення кримінальної відповідальності і покарання за скоєне, продовжувати злочинну діяльність.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив змінити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт. При цьому, зазначив, що ОСОБА_4 не становить суспільної небезпеки, має міцні соціальні зв`язки. Крім цього, захисник просив у разі продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшити останньому альтернативну заставу до мінімального рівня, визначеного процесуальним законом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання.

Як встановлено судом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, які відносяться до тяжких злочинів та за вчинення яких передбачена можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслуговують також на увагу доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти приватної власності, після звільнення з місць позбавлення волі знову обвинувачується у вчиненні кількох епізодів крадіжок та замаху на грабіж, що свідчить про систематичний характер протиправної діяльності, відповідно, наявність ризиків продовжити таку у разі зміни запобіжного заходу на інший вид, не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім цього, ОСОБА_4 може ухилятись від явки до суду, оскільки він неодружений, офіційно не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків позитивного спрямування.

Тому з урахуванням цих обставин в сукупності із тяжкістю злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на заявлене клопотання стороною захисту про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, то суд вважає пропонований стороною захисту вид запобіжного заходу таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує, що в ході розгляду клопотання не встановлено медичних протипоказань для продовження застосування до ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу. Так, судом здійснювався запит до філії ЦОЗ ДКВС України у Львівській області у зв`язку із застереженнями обвинуваченого про погане самопочуття. У відповідь судом отримано інформацію спеціалізованого медичного закладу про те, що на даний час стан здоров`я ОСОБА_4 є задовільним, останній хворіє на хронічний гастрит в стадії нестійкої ремісії, кандидоз стравоходу, хронічний гепатит нез`ясованої етіології, обвинувачений перебуває під медичним спостереженням та отримує необхідне амбулаторне лікування.

Окрім цього, при прийнятті рішення про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує, що попередня ухвала Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2024 року оскаржувалась стороною захисту в апеляційному порядку і залишена без змін, тобто апеляційним судом підтверджено обґрунтованість застосування до ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу. Не може залишатися поза увагою й той факт, що згідно пояснень обвинуваченого в судовому засіданні стосовно нього Сихівським районним судом м. Львова постановлено вирок, яким призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі та який на даний час оскаржується в апеляційному порядку.

Також береться до уваги, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2024 року, якою ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначався альтернативний розмір застави в сумі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. У поданому клопотанні прокурор наполягає, в разі продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на визначенні ОСОБА_4 альтернативного розміру застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, заявляючи про доцільність визначення саме такого розміру застави і його збільшення, прокурор жодним чином не обґрунтував доцільність застосування застави на рівні максимальної межі, визначеної кримінальним процесуальним законодавством для категорії злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

А тому суд, вважає доречними зауваження захисника про те, що ОСОБА_4 ніде не працює, його рівень матеріального забезпечення не дозволяє внести заставу у розмірі, запропонованому стороною обвинувачення, який відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України є максимальним для категорії тяжких злочинів.

За наведених обставин суд погоджується із доводами захисника про доцільність визначення ОСОБА_4 розміру застави, меншому, ніж запропоновано прокурором, для того, щоб така альтернативна застава не була надмірним тягарем і наперед невиконуваною для обвинуваченого. Проте, за наявних ризиків мінімізація таких не може відбутися в разі визначення ОСОБА_4 застави у мінімальному розмірі, передбаченому чинним законодавством, про що просить сторона захисту, а тому, релевантним до встановлених обставин справи суд вважає розмір альтернативної застави у сумі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був визначений Франківським районним судом м. Львова в ухвалі від 28.02.2024 року, враховуючи й те, що із визначеним у такій ухвалі розміром застави погодився й апеляційний суд, підтвердивши це при перегляді такої ухвали в апеляційному порядку за апеляційною скаргою сторони захисту.

Підстави для зменшення обсягу обов`язків, які покладатимуться на обвинуваченого, в разі внесення застави, відсутні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 314, 315, 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 17 червня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в сумі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, IBAN:UA0000757, , одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за викликом прокурора чи суду за кожною вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому він проживає, без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- докласти зусиль для пошуку роботу або до навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Державної казначейської служби України, має бути наданий уповноваженій службовій особі Львівської установи виконання покарання ( АДРЕСА_2 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи "Львівська установа виконання покарань № 19" для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - з часу вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1