ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9164/23

Провадження № 11-сс/4820/138/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000443 від 20 жовтня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26 лютого 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000443 від 20 жовтня 2022 року до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має судимості,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 26 березня 2024 року включно.

Строк дії ухвали постановлено рахувати до 26 березня 2024 року включно.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме визначення розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Уважала, що сторона обвинувачення повинна довести перед судом наявність обґрунтованої підозри та ризиків. У даному випадку це не право сторони обвинувачення, а обов`язок доводити належними та допустимими доказами наявність ризиків і такі обставини мають бути щоразу новими.

Сторона обвинувачення своє клопотання обґрунтовувала тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також тим, що існує суспільний інтерес.

Зокрема, наголошувала на тому, що тяжкість злочину не є вагомою підставою для тримання під вартою.

Як передбачає практика ЄСПЛ, тривале тримання під вартою може бути виправдане в тому випадку, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинуватості переважує принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, тримання під вартою ОСОБА_7 не буде виправдане тим, що існують ознаки суспільного інтересу, а тому факт тримання ОСОБА_7 під вартою буде суперечити Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини, практиці Європейського суду з прав людини, Конституції України та іншим законодавчим актам України.

На її думку, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів.

Крім того, враховуючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, сторона захисту вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

23 лютого 2024 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та підозрюваних, продовження зайняття злочинною діяльністю або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Апеляційним судом установлено, що 20 жовтня 2022 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000443 зареєстровано кримінальне провадження із правовою кваліфікацією - ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

27 вересня 2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінаїьних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

30 листопада 2023 року ОСОБА_7 письмово повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

19 лютого 2024 року ОСОБА_7 письмово повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, а саме про те, що « ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, під час відбування покарання в ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України, не бажаючи ставати на шлях виправлення, порушуючи норми, що регламентують порядок й умови утримання осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі у виправних колоніях, передбачені КВК України, та правила внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а також загальноприйняті правила поведінки в суспільстві, переслідуючи корисливу мету направлену на отримання незаконного прибутку, вирішив під час перебування у ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» вчинити нові умисні кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а саме, всупереч вимогам ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до списку № 1 таблиці II «Переліку, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, здійснити незаконні придбання, зберігання та пересилання в ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» наркотичних засобів, з метою подальшого їх незаконного збуту серед ув`язнених осіб, які перебувають у вказаній установі.

З цією метою, ОСОБА_7 , розуміючи, що знаходячись у місці позбавлення волі самостійно здійснювати постачання наркотичного засобу на територію ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» він не зможе, маючи виражені лідерські якості, прийняв рішення створити організовану групу та залучити до злочинної діяльності співучасників, яким можна повністю довіряти з метою забезпечення конспірації своєї злочинної діяльності, в першу чергу з числа осіб, з якими разом утримується в місці позбавлення волі, для чого залучив ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий та відбуває покарання в ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, а також раніше знайомого йому жителя м. Чернівці Чернівецької області - ОСОБА_10 , з яким раніше утримувався в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», та який знаходиться на волі, має досвід у придбанні, зберіганні, маскуванні, пересиланні та збуті наркотичних засобів.

Усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, вищевказані особи умисно, добровільно зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам організованої групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, свідомо виконуючи вказівки під час злочинної діяльності організатора ОСОБА_7 .

Згідно розробленого ОСОБА_7 плану він, утримуючись в ДУ «Райківецька виправна колонія № 78», повинен спільно із ОСОБА_9 здійснювати збір коштів серед арештованих та ув`язнених осіб, які бажають придбати наркотичні засоби, використовуючи засоби мобільною - зв`язку придбавати наркотичні засоби у невстановлених осіб, які перебувають на волі, або надавати вказівки про придбання наркотичних засобів, спосіб їх маскування, час і анкетні дані відправника ш отримувача, після отримання наркотичного засобу збувати серед арештованих/ув`язнених осіб. В свою чергу, ОСОБА_10 повинен отримувати від невстановлених осіб придбані ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наркотичні засоби, чи самостійно здійснювати придбання наркотичних засобів, здійснювати подальше маскування наркотичних засобів у посилках, а також їх пересилання через відділення ТОВ «Нова Пошта» до ДУ «Райківецька виправна колонія № 78».

Зокрема ОСОБА_7 , як організатор групи, під час вчинення злочинів виконував наступні функції: надавав вказівки, інструкцій з організації злочинної діяльності та здійснював керівництв діями учасників організованої групи, безпосередньо здійснював придбання наркотичних засобів у невстановлених осіб, а також здійснював розподіл наркотичних засобів серед осіб, які утримуються в установі відбування покарань.

Як виконавець ОСОБА_9 , здійснював фінансування спільної злочинної діяльності, зокрема отримував грошові кошти із ув`язнених/засуджених для придбання наркотичних засобів, використовував банківські картки, відкриті на ім`я інших осіб та за допомогою них здійснював перерахунок грошових коштів для придбання наркотичних засобів, безпосередньо здійснював придбання наркотичних засобів у невстановлених осіб, а також здійснював розподіл наркотичних засобів серед осіб, які утримуються в установі відбування покарань.

Як виконавець ОСОБА_10 під час вчинення злочинів виконував наступні функції: використовував особисті банківські картки та банківські картки інших осіб, на які отримував грошові кошти для придбання наркотичних засобів та супутніх товарів для їх маскування, безпосередньо здійснював придбання наркотичних засобів, або отримання наркотичних засобів, придбаних ОСОБА_7 чи ОСОБА_9 , зберігав їх до відправки, упаковував наркотичні засоби та пересилав через відділення ТОВ «Нова Пошта» до ДУ «Райківецька виправна колонія № 78», як особисто, так і за допомогою інших осіб.

Стійкість організованої групи виражалася в наявності стійких зв`язків між учасниками групи високим ступенем організованості, детальним плануванням та послідовністю у здійснень, злочинних дій, існуванні певних правил поведінки та спільної мети, яка базувалася на бажанні кожного з них отримувати стабільні незаконні прибутки для задоволення власних потреб у виді наркотичних засобів та грошових коштів, а також в обізнаності кожного учасника організоване групи єдиного плану в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведений до відома, для досягнення єдиного злочинного результату.

Таким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи в складі організованої групи вчинили низку злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Застосування запобіжних заходів не повинно розцінюватися як покарання, а вважається тільки певними обмеженнями особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи клопотання та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя місцевого суду вважав обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить попередження ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стимулюючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Так, на думку слідчого судді місцевого суду, характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дають підстави прийти до висновку, що застосування у даному випадку менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що наявні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді місцевого суду погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Дана підозра є обґрунтованою, оскільки на її підтвердження надано: протоколи огляду місця події від 14 березня 2023 року, 18 липня 2023 року, 08 серпня 2023 року, 22 вересня 2023 року в ДУ «Райківецька виправна колонія №78»; висновок експерта № СЕ-19/123-23/2828-НЗПРАП від 20 березня 2023 року; протокол огляду речей та документів від 15 травня 2023 року; висновок експерта № СЕ-19/123-23/7638-НЗПРАП від 27 липня 2023 року; висновок експерта № СЕ-19/123-23/8551-НЗПРАП від 14 серпня 2023 року; протокол огляду речей та документів від 20 вересня 2023 року; висновок експерта № СЕ-19/123-23/10066-НЗПРАП від 28 вересня 2023 року; висновок експерта № СЕ-19/123-23/10064-НЗПРАП від 29 вересня 2023 року; протокол обшуку у ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» від 21 вересня 2023 року у ході проведення якого у ОСОБА_7 вилучено згорток із речовиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб; висновок експерта № СЕ-19/123-23/10249-НЗПРАП від 02 листопада 2023 року; протоколи за результатами здійснення НСРД у виді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 13 квітня 2023 року, 20 серпня 2023 року, 23 жовтня 2023 року; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

За таких обставин, зважаючи на стадію розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України а саме, що підозрюваний може намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин вбачається наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей і документів, які мають значення для даного кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вони дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Ураховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду вмотивовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Урахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку, про не можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, на що є посилання у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У даному випадку стороною обвинувачення є доведеним, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Висновок колегії суддів щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зроблений з врахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, стану здоров`я та з огляду на те, що органом досудового розслідування на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не спростовують висновки слідчого судді місцевого суду.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повною мірою відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

У відповідності з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимий особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що повністю узгоджується із санкцією ч.3 ст.307 КК України.

Колегія суддів належним чином ураховує усі обставини провадження, об`єктивно оцінює особу підозрюваного, соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду не доведено стороною захисту у судовому засіданні та доводами наявними у поданій апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 фактів того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти наявним ризикам.

Указані обставини в поданій апеляційній скарзі сторони захисту перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для задоволення вимог цієї скарги.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Так, наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту, наркотичних засобів у місця позбавлення волі, вчиненого повторно організованою групою, тобто злочину, який є особливо суспільно небезпечним за своїм характером.

Із урахуванням обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може вчинити дії вище зазначеного характеру, виникає необхідність у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду повною мірою відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, не вбачає підстави для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 26 березня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3