ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1263/24 Справа № 190/203/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою П`ятихатського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи засудженому у застосуванні відносно нього положень ст. 81 КК України, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, який належних висновків для себе не робив, на шлях виправлення не став і у подальшому продовжив вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання буде суперечити досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Засуджений в апеляційній скарзі просить ухвалу П`ятихатського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2024 року скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що за час відбування покарання засуджений має 2 заохочення, позитивно характеризується, виконує передбачені законом вимоги адміністрації виправної установи, з адміністрацією виправної колонії ввічливий, тактовний, приймає активну участь в житті та діяльності виправної установи, є військовозобов`язаним та планує йти захищати свою країну.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року остаточно призначино покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 18 січня 2024 року засуджений ОСОБА_7 має два заохочення та 7 стягнень, які погашені в установленому законом порядку.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо того, що поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, зокрема, засуджений хочі і має два заохочення, однак також за період відбування покарання сім разів піддавався стягненню. При цьому, колегія суддів приймає до уваги погашення засудженим накладених на нього стягнень в установленому законом порядку, проте вважає, що вони за своєю кількість характеризують ставлення обвинуваченого до правил дотримання режиму відбування покарання з негативної сторони.

Також, колегія суддів приймає до уваги той факт, що ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, втім належних висновків для себе не робив, на шлях виправлення не став і у подальшому продовжив вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання буде суперечити досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, а відтак застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України на думку суду апеляційної інстанції буде передчасним.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на те, що він позитивно характеризується, виконує передбачені законом вимоги адміністрації виправної установи, з адміністрацією виправної колонії ввічливий, тактовний, приймає активну участь в житті та діяльності виправної установи колегія суддів не вважає виключними та достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та розцінює таку поведінку як загальноприйняту та обов`язкову всіма засудженими до покарання у виді позбавлення волі, які бажають стати на шлях виправлення та досягти мети покарання.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4