УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року

м. Київ

справа № 332/3428/23

провадження № 51-1100ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року,

встановив:

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року на підставі ч. 3 ст. 464 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) повернуто заяву захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року вищезазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Доводи касаційної скарги та її вимоги

У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування оскаржених судових рішень через допущені судами попередніх інстанцій при їх постановленні порушення положень статей 8, 22, 64 Конституції України, не врахування приписів Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Захисник стверджує, що Заводський районний суд м. Запоріжжя безпідставно повернув його заяву, подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року за нововиявленими обставинами, оскільки ідентична за змістом заява була ним подана 17 червня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області, який встановив відповідність такої заяви вимогам ст. 462 КПК і відкрив провадження у справі, проте матеріали цього судового провадження було втрачено після початку військової агресії російської федерації проти України. Зазначені обставини, за твердженням захисника, залишились без жодної оцінки судів попередніх інстанцій.

Крім того, захисник зазначає, що вирішуючи питання про відповідність заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам ст. 462 КПК, суд першої інстанції не врахував положень ч. 2 ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність обставин, які є нововиявленими в контексті оцінки тих доводів, які захисником наведено у його заяві. Зокрема, захисник стверджує, що в заяві викладено обставини, які є нововиявленими в аспекті приписів Протоколу № 7, і суди мали керуватися саме цими приписами у їх взаємозв`язку із тими, що встановлені в ст. 459 КПК щодо вирішення питань, порушених в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Вказує, що у відповідній заяві чітко зазначив про невідомі суду на час розгляду справи обставини, серед яких і пояснення свідків, які були умисно викривлені слідчим і це може бути підтверджене під час розгляду заяви по суті, проте судами попередніх інстанцій цього безпідставно не враховано.

В своїх доводах захисник також посилається на те, що норми КПК 1960 року не встановлювали обмежень строку подання заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами особою, яку було засуджено, з огляду на що приписи КПК 2012 року в цій частині мають застосовуватись з урахуванням положень статей 8, 22, 64 Конституції України.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року залишено без руху заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду захисник звернувся із заявою про усунення недоліків, яку ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року повернуто на підставі ч. 3 ст. 464 КПК, оскільки особа не усунула недоліки заяви, яку було залишено без руху. Повертаючи заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року за нововиявленими обставинами, суд виходив з того, що захисник не навів таких обставин, які в аспекті приписів ст. 462 КПК у їх взаємозв`язку зі ст. 459 цього Кодексу є нововиявленими.

Зокрема суд першої інстанції встановив, що заява захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами подана до Заводського районного суду м. Запоріжжя 20 червня 2023 року та будь-яке документальне та процесуальне підтвердження того, що зазначена заява є дублікатом раніше поданої до Василівського районного суду Запорізької області заяви, відсутнє.

З огляду на це суд дійшов обґрунтованого висновку, що кримінальне провадження № 332/3428/23 є відмінним від провадження за вищевказаною заявою захисника ОСОБА_4 , поданою ним до Василівського районного суду Запорізької області, розгляд заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами від 20 червня 2023 року здійснюється в порядку, передбаченому КПК, колегією суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя, будь-які правові підстави вважати дане кримінальне провадження продовженням кримінального провадження, що перебувало у провадженні Василівського районного суду Запорізької області та, відповідно, під час розгляду кримінального провадження № 332/3428/23 враховувати процесуальні рішення, прийняті Василівським районним судом Запорізької області, відсутні.

Також суд врахував, що захисником ОСОБА_6 до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не додано жодних документів або копій документів, які мають значення для кримінального провадження і не були відомі на час ухвалення судового рішення, а також документів, на які він посилається у своїй заяві (зокрема, вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року).

За оцінкою доводів захисника про те, що показання свідків є спотвореними та викривленими, що, на його переконання, слід вважати нововиявленими обставинами, суд зазначив, що належного підтвердження доводів (процесуального рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти, або результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами) про надання свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими (особи яких у заяві не зазначені) завідомо неправдивих показань, суду не надано. Відсутні належні процесуальні документи, які б підтверджували ті обставини, на які посилається захисник.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заява захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року та заява про усунення недоліків не містять вказівки на обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду та не наведено обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких визначено у ст. 459 КПК.

Апеляційний суд ухвалою від 23 листопада 2023 року залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу місцевого суду з тих підстав, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги захисника (зокрема і ті, що є аналогічними з доводами його касаційної скарги) щодо правильності оцінки місцевим судом обставин, на які посилається захисник як на нововиявлені у кримінальному провадженні щодо засудженого ОСОБА_5 , спростував їх, навів достатні мотиви.

Зокрема, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про те, що доводи захисника про зловживання співробітниками правоохоронних органів посадовими обов`язками, підроблення офіційних документів, надання свідками завідомо неправдивих показань не підтверджено жодними процесуальними документами, зібраними в установленому КПК порядку, а отже дійшов переконання, що місцевий суд постановив обґрунтоване рішення, що подана захисником ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам закону.

Судом небезпідставно враховано, що будь-які дані про звернення зазначених осіб до правоохоронних органів із заявами про вчинення щодо них неправомірних дій співробітниками правоохоронних органів, про прийняті за результатами таких звернень процесуальні рішення, захисником до заяви не долучено, що відсутні посилання заявника на ефір телеканалу «Україна», де, за його твердженням, свідки заявили про викривлення їх пояснень слідчими та здійснення на них тиску, на підставі чого обґрунтовано зазначено, що вказані захисником обставини не можуть вважатися нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК.

Колегія суддів апеляційного суду обґрунтовано спиралась на висновки, відображені у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 315/793/16-к, за якими, відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнається штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, на яких ґрунтується вирок. Належним засобом доказування таких обставин в якості нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за вказані діяння, необхідно вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіривши оскаржене судове рішення місцевого суду на предмет дотримання вимог кримінального процесуального закону при його постановленні, зокрема, щодо перевірки на відповідність приписам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 у їх взаємозв`язку з ч. 2 ст. 459 КПК поданої захисником на виконання ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року за нововиявленими обставинами, дійшов переконливого висновку, що воно є обґрунтованим і законним. Доводи захисника фактично зводяться до незгоди з вироком, ухваленим у кримінальному провадженні, і вони не спираються на відповідні процесуальні рішення, його посилання на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є нововиявленими обставинами у розумінні ст.459 КПК.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанційта доходить висновку, що ухвала місцевого суду є належно умотивованою й обґрунтованою, за змістом відповідає вимогам статей 370, 372, 459, 462, 464 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення. Суд апеляційної інстанції перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, надав на них вичерпні відповіді. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви постановленого рішення є обґрунтованими. Вважати ці висновки неправильними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 405-407, 419 КПК.

Як убачається зі змісту оскаржених судових рішень, суди попередніх інстанцій надали захиснику вичерпну відповідь на твердження про те, що відсутня необхідність перевіряти на відповідність вимогам КПК його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 05 грудня 2002 року за нововиявленими обставинами з тих підстав, що ідентична за змістом заява була подана 17 червня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області і цей суд встановив відповідність такої заяви вимогам ст. 462 КПК та відкрив провадження у справі, матеріали якої було втрачено після початку військової агресії російської федерації проти України. Суди обґрунтовано виходили з того, що відсутні правові підстави вважати це провадження продовженням кримінального провадження, що здійснювалось у Василівському районному суді Запорізької області, та враховувати процесуальні рішення, прийняті Василівським районним судом Запорізької області під час розгляду кримінального провадження № 332/3428/23.

Приписами ст. 459 КПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, за частиною другою зазначеної статті, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом з відповідною заявою необхідно надати належне підтвердження того, що обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК, на які особа посилається як на нововиявлені, підтверджуються процесуальним рішенням, постановленим за результатами здійснення кримінального провадження у якому були встановлені відповідні факти.

Таким чином, факт умисного викривлення пояснення свідків, як про це зазначає захисник, повинен знайти своє відображення у відповідному процесуальному рішенні за яким встановлено відповідні факти, про що обґрунтовано зазначено в оскаржених судових рішеннях. Проте, стороною захисту таких процесуальних рішень суду не надано.

Положення статей 459, 462 КПК узгоджуються із тими, про які йдеться в ч. 2 ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, з огляду на що посилання нанорми КПК 1960 року як такі, що не встановлювали обмежень строку подання заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, є безпідставним.

З урахуванням викладеного вище, Суд доходить висновку, що у поданій скарзі не наведено обставин чи інших доводів, які би свідчили, що у даному провадженні було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, з огляду на що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 необхідно відмовити на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3