ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 травня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90840,00 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий та міцних соціальних зв`язків не має, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили існувати та застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе їм запобігти. Водночас, суді дійшов висновку, що застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_6 посилається на недоведеність встановлених судом ризиків та обвинувачення в цілому. Обвинувачений вважає, що докази його винуватості матеріали кримінального провадження не містять. Поряд із цим, ОСОБА_6 вказує на те, що ув`язнення останнього істотним чином впливає на стан його здоров`я. Окрім цього, обвинувачений посилається на відсутність доказів існування заявлених прокурором ризиків. ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що від суду не переховувався, у розшуку не перебував, мав постійне місце проживання та був неофіційно працевлаштований.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Свої вимоги адвокат також обґрунтовує недоведеністю встановлених судом ризиків та обвинувачення в цілому. Захисник звертає увагу на те, що жоден з допитаних судом свідків не засвідчив причетність ОСОБА_6 до злочину, в той час як диски з відеозаписами з камер спостереження виявились порожніми. Таким чином, докази обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 відсутні. Що стосується встановлених судом ризиків, то вони на думку захисту обґрунтовані лише тяжкістю злочину, вчинення якого інкриміновано обвинуваченому. Захисник зауважує, що процесуальна поведінка ОСОБА_6 у статусі підозрюваного була належною, останній мав постійне місце проживання, де характеризувався позитивно, що спростовує заявлені ризики. Окрім цього, обвинувачений має хронічні захворювання та медична установа, яка повідомляла суд про їх наявність, не зазначила, що з цими діагнозами ОСОБА_6 може надалі утримуватись під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційні скарги підтримали, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 28 березня 2024 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_6 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , який відноситься до категорії тяжких, покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання не має, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризику, які не припинили існувати, тому дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Що стосується доводів обвинуваченого про недоведеність встановлених судом ризиків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та особу обвинуваченого, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно вказує на їх існування.

Не є обґрунтованими й доводи захисту про наявність у обвинуваченого хвороб, лікування яких неможливе в умовах тримання під вартою.

Як вбачається з долученої до апеляційної скарги довідки Філії ДУ "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України", ОСОБА_6 знаходиться під постійним наглядом працівників АПВ ДБЛ № 4 та ургентного лікування в ЗОЗ МОЗ України не потребує.

Щодо доводів захисту про відсутність доказів винуватості ОСОБА_6 , то ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4