Справа № 991/3769/24
Провадження 1-кс/991/3807/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у порядку ст.ст.33-1,36,55,56,111,112,135,136,303-307,376 КПК України, яка містить назву «Скарга на протиправну бездіяльність Детектива НАБУ, яка полягає у невнесенні ним відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за Заявою, Доповненням Заяви, Другим Доповнення Заяви для розпочинання досудового розслідування злочину, вчиненого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 №1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 №2, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16 №1, ОСОБА_16 №2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Завідуючою СоРС, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 за ознакою ст.ст. 8, 26 - 30, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 163, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 364,ч. 2 ст.364-1, ч.1ст. 365, ч.2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 382 КК України».

В обґрунтування цієї скарги заявники зазначили, що під час особистого прийому в НАБУ ними було подано Заяву, Доповнення Заяви, Друге Доповнення Заяви, в яких, заявниками коротко наведено обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення вищезазначеними особами. Проте детективом НАБУ до цього часу не внесені відповідні відомості до ЄРДР про цей корупційний злочин та не вручено заявникам пам`ятки про права потерпілих та витяги із ЄРДР, що відповідно стало підставою для звернення заявників до слідчого судді з цією скаргою.

У скарзі заявники просили: «зобов`язати детектива НАБУ внести до ЄРДР відповідні відомості про цей злочин за Заявою, Доповненням Заяви, Другим Доповненням Заяви про особливо тяжкий корупційний злочин, вчиненого і вчинюваного далі за заколотом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 №1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 №2, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16 №1, ОСОБА_16 №2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Завідуючою СоРС, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 , а саме за ознакою ст.ст. 26 - 30, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 163, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч.1ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 382 КК України».

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф №1, ст.ст.303-308 цього Кодексу.

Як вбачається зі скарги, заявники просять зобов`язати детектива НАБ Українизгідно ст.214 КПК України внести відомості до ЄРДР про злочини, що вчинені ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 №1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 №2, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16 №1, ОСОБА_16 №2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Завідуючою СоРС, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, а саме за ознакою ст.ст. 26 - 30, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 163, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч.1ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 382 КК України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України.

Скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора подається за правилами ч.2 ст.132 КПК України до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.

У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються: а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем; б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) злочин вчинено: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії "А"; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру"; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 3692 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

З доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що заявниками зазначено про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 №1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 №2, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16 №1, ОСОБА_16 №2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Завідуючою СоРС, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 , що передбачені ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 163, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч.1ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 382 КК України.

Варто зауважити, що зокрема статті Особливої частини Кримінального кодексу України 364, 364-1, 368, якімістяться в переліку корупційнихзлочинів - підсудні Вищому антикорупційному суду лише за наявності хоча б однієї з умов, встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Вказана вимога визначена законодавцем як обов`язкова.

Однак, наявність таких умов у даному випадку слідчим суддею не встановлена, оскільки будь-яких відомостей, що вказані в заяві суб`єкти кримінального правопорушення ( ОСОБА_4, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_7 №1, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_12, ОСОБА_7 №2, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_15, ОСОБА_41, ОСОБА_43 №1, ОСОБА_43 №2, ОСОБА_18, ОСОБА_44, Завідуюча СоРС, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_48, ОСОБА_49) відповідають вимогам, передбаченим п.п.1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України - заявниками не наведено. До того ж не зазначено, які дії вчинив кожен із зазначених заявниками осіб, що б надало можливість надати правову оцінку ткаим діям та кваліфікувати відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, заявниками не доведено, що вказані у заяві суб`єкти кримінальних правопорушень, зокрема ОСОБА_4, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_7 №1, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_12, ОСОБА_7 №2, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_15, ОСОБА_41, ОСОБА_43 №1, ОСОБА_43 №2, ОСОБА_18, ОСОБА_44, Завідуюча СоРС, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_48, ОСОБА_49, відповідають вимогам, передбаченим пп.1-3 ч.5 ст. 216 КПК України, та відповідно досудове розслідування, як і внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину - належить до компетенції Національного антикорупційного бюро України, яка чітко визначена законодавцем.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України).

Приписами ч.ч. 1-3 ст.370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Отже, перевіривши й оцінивши відомості, зазначені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, з метою постановлення законної і обґрунтованої ухвали, слідчим суддею встановлено непідсудність поданої скарги Вищому антикорупційному суду.

Виходячи з наведеного, скарга заявників про зобов`язання детектива Національного антикорупційного бюро України внести відомості до ЄРДР згідно поданої ними заяви не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Право на повноважний суд встановлене статтею 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 1 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» встановлено, що Вищий антикорупційний суд: здійснює правосуддя як суд першої та апеляційної інстанцій у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його юрисдикції (підсудності) процесуальним законом.

Правила підсудності судових справ, встановлені процесуальним законодавством з урахуванням сукупності юридичних ознак судової справи. На підставі цих ознак нормами КПК України визначено суд, який вправі і зобов`язаний розглянути справу і вирішити її по суті.

Завдяки правилам про підсудність насамперед реалізується право на розгляд і вирішення справи компетентним судом.

Слід також врахувати, що розгляд провадження судом з порушенням правил підсудності матиме наслідком розгляд справи неповноважним судом.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя наголошує на тому, що правові норми чинного законодавства України свідчать про те, що суди здійснюють розгляд тільки тих справ, скарг чи клопотань, які їм підсудні.

Частиною 2 ст.304 КПК України встановлено випадки, в яких скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається слідчим суддею заявнику, зокрема, у випадку якщо скарга не підлягає розгляду у цьому суді.

За таких обставин, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слід повернути заявникам, що не позбавляє права останніх звернутися з нею до місцевого суду за належною підсудністю.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 331, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення згідно їх заяви від 24.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути особам, які її подали разом із усіма доданими до неї матеріалами та копією даної ухвали.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1