УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.04.2024 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України,

якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.06.2024 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 233 600 (двісті тридцять три тисячі шістсот) гривень.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою зменшити призначений судом першої інстанції розмір застави.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.06.2024 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 233 600 (двісті тридцять три тисячі шістсот) гривень.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що судом було визначено занадто великий розмір застави, який є завідомо не помірний для його сім`ї.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що наявні ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому наразі запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, з визначенням розміру застави в сумі 233 600 (двісті тридцять три тисячі шістсот) гривень, не видається за можливе, підстав для обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд не вбачав.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, прийшов до висновку, що заявлені прокурором ризики наявні, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, та в разі визнання винуватим йому загрожує покарання від 5 до 8 років, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, обвинувачений може переховуватись від суду.

Наявність вказаного ризику підтверджує також той факт, що в провадженні ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст.186 КК України, в ході якої останній ухилився від органу досудового розслідування та перебував у розшуку. По названій справі обвинувачений ОСОБА_5 перебував у розшуку та був затриманий 20.03.2024 року в м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Окрім того, наявним є ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за скоєння умисних тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність.

Також наявність вказаного ризику підтверджується тим, що на розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають два обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України та ч.2 ст.187 КК України, окрім того, протягом останнього року ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.127, ч.1 ст.130, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.175-1, ст.183, ч.1 ст.184 КУпАП.

Колегія суддів погоджується і з висновком районного суду щодо того, що є наявним ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою зміни ними показів на його користь, враховуючи обізнаність підозрюваним місця проживання та роботи останніх.

Беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується негативно, до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав, доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду, як того просить апелянт.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення з визначенням застави у значно меншому розмірі , колегія суддів вважає неприйнятними.

Так, при визначенні розміру застави стосовно ОСОБА_5 , суддею було враховано тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

Судом також було враховано, що ОСОБА_5 , раніше вже скориставшись правом внесення застави, та будучи звільненим з-під варти, від суду зник, тому і перебував у розшуку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суддя правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи обвинуваченого, повинен достатньою мірою гарантувати виконання ним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.04.2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: