Дата документу 22.05.2024 Справа № 336/6990/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6990/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/330/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник-адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк шість місяців.

Строк покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного приведення вироку суду до виконання.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 не було роз`яснено його права на захист та не надано кваліфікованої юридичної допомоги за рахунок Держави, чим було порушено його право на захист.

Стороною обвинувачення не надано ніяких доказів щодо підтвердження обвинувачення.

Так, ОСОБА_6 , не маючи юридичних знань і не розуміючи наслідків, не надав пояснень у судовому засіданні, чим не висловив свою позицію стосовно події злочину.

Також, потерпіла під час допиту лише звинувачувала свого брата ОСОБА_6 та не виказала повних та достовірних свідчень приховавши, на думку обвинуваченого, важливі по справі факти, що спростовують обвинувачення.

Свідки: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на переконання ОСОБА_6 , також у судовому засіданні не надали повних та правдивих показань.

Отже, судом першої інстанції, призначено покарання без повного та всебічного дослідження усіх доказів та обставин скоєного злочину, та з невідомих підстав, суд встановив причетність ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому, злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно з вироком суду, 18 липня 2022 року приблизно о 18.50 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, словесно ображав свою сестру ОСОБА_8 , принижав її людську гідність та честь, хапав за руки, спричиняючи останній фізичні та психологічні страждання, що призвели до погіршення якості її життя та завдали шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі у 340 гривень.

04 серпня 2022 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, словесно ображав свою сестру ОСОБА_8 , принижав її людську гідність та честь, штовхав, спричиняючи останній фізичні та психологічні страждання, що призвели до погіршення якості її життя та завдали шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2022 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин.

23 серпня 2022 року приблизно о 17.30 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, нецензурно виражався на адресу своєї сестри ОСОБА_8 , погрожував їй фізичною розправою, спричиняючи останній психологічні страждання, що призвели до погіршення якості її життя та завдали шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2022 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі у 340 гривень.

05 листопада 2022 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, кричав та нецензурно лаявся на адресу своєї сестри ОСОБА_8 , спричиняючи останній психологічні страждання, що призвели до погіршення якості її життя та завдали шкоди її психологічному здоров`ю.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який просив суворо його не карати; потерпілу, яка фактично підтримала доводи обвинуваченого та зазначила, що вони вже примирилися та більше неправомірних дій обвинувачений по відношенню до неї не вчиняє, запевнила, що вказує про це вона добровільно, без будь-якого примусу з боку обвинуваченого; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, виявив бажання давати показання, однак, в наступному судовому засіданні 08 травня 2023 року обвинувачений відмовився від дачі показань. Також ОСОБА_6 було судом повторно запропоновано надати показання щодо обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення 08 червня 2023 року, однак, обвинувачений в категоричній формі знову відмовився від давання показань, вказуючи, що вину визнає частково, фізичного насильства щодо потерпілої не вчиняв.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її рідним братом. Вони проживають окремо. ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями та коли є нетверезим, то поводиться агресивно, кричить, лається, погрожує фізичною розправою та вбивством. Такі події є систематичними та потерпіла багато разів викликала поліцію. ОСОБА_6 притягували до відповідальності за скоєння домашнього насильства, однак, будь-яких позитивних результатів це не дало. Так, зокрема 17 липня 2022 року ОСОБА_6 порвав її сумку та забрав звідти банківську картку потерпілої. Наступного дня у ОСОБА_8 був день народження та цього дня на її телефон прийшло сповіщення про здійснення розрахунків з використанням її картки, після чого вона її заблокувала. Ввечері 18 липня 2022 року вона разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували у будинку потерпілої та спілкувались, святкуючи день народження. Ввечері прийшов ОСОБА_6 у стані сильного алкогольного сп`яніння, почав кидати в неї різні предмети, ображати її вербально, у зв`язку з чим викликали поліцію. Події серпня 2022 року вона точно не пригадує, але вони відбувались приблизно так само. У листопаді 2022 року ОСОБА_6 зателефонував їй ввечері перед початком комендантської години та повідомив, що втратив ключ, по голосу та стилю спілкування потерпіла зрозуміла, що він знову у стані алкогольного сп`яніння. Вранці ОСОБА_6 знову прийшов до її будинку, стукав у вікна, вимагав, щоб вона йому відчинила, однак, вона відмовила та викликала поліцію. Однак, після того як працівники поліції поїхали, ОСОБА_6 знову повернувся та продовжив свої протиправні дії, через що вона знову викликала поліцію. ОСОБА_8 вказала, що ОСОБА_6 і після відкриття кримінального провадження продовжував вчиняти протиправні дії щодо неї, через таку поведінку брата, вона емоційно виснажена, відчуває страх за свої здоров`я та життя, постійно нервує, боїться, що істотно позначилось на її житті та здоров`ї.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що є подругою ОСОБА_8 та знайома із ОСОБА_6 кілька років. ОСОБА_6 , перебуваючи у тверезому стані, поводиться нормально, допомагає у господарстві, натомість у стані алкогольного сп`яніння виявляє агресію щодо своєї сестри ОСОБА_8 , лається. Так, 18 липня 2022 року свідок прийшла до будинку ОСОБА_8 з метою привітати потерпілу з днем НОМЕР_1 . Вони втрьох із ОСОБА_11 сиділи біля будинку, ввечері через незачинену хвіртку прийшов ОСОБА_6 , мав видимі ознаки алкогольного сп`яніння. В ході спілкування ОСОБА_6 почав ображати потерпілу, перевернув відро з водою, лаявся та кричав. ОСОБА_8 сховалась у будинку, а оскільки на прохання свідка та ОСОБА_11 обвинувачений не заспокоювався та територію садиби не покидав, тож викликали поліцію. Свідок також вказала, що така поведінка ОСОБА_6 відносно своєї сестри є системною, триває роками, ОСОБА_8 обвинуваченого боїться, та лише він з`являється, вона одразу змінюється в обличчі та лякається.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 доводяться їй відповідно двоюрідними сестрою та братом. 18 липня 2022 року свідок приїхала до ОСОБА_8 , щоб привітати останню з днем народження та вони втрьох перебували на повір`ї будинку. Пізніше прийшов ОСОБА_6 , який мав візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, та почав чіплятись до ОСОБА_8 з різних надуманих приводів, намагався її вдарити, але ОСОБА_8 сховалась у будинку. ОСОБА_6 при цьому стукав у двері будинку, вимагав, щоб ОСОБА_8 впустила його або вийшла з будинку, погрожував вибити двері. На думку свідка, ОСОБА_6 хотів вдарити ОСОБА_8 та саме з цією метою намагався дістатись до потерпілої. Оскільки ОСОБА_6 не заспокоювався та відмовлявся покидати домоволодіння, свідок викликала поліцію. Свідок зазначила, що така поведінка ОСОБА_6 щодо своєї сестри носить системний характер, триває кілька років, істотно позначається на психологічному стані потерпілої, яка боїться обвинуваченого.

Суд першої інстанції дослідив такі документи:

- інформаційну довідку, згідно з якою, починаючи з 2010 року, ОСОБА_8 систематично зверталась до органів поліції з приводу вчинення домашнього насильства та інших протиправних дій ОСОБА_6 , зокрема, такі звернення зафіксовані 06 листопада 2010 року, 12 січня 2013 року, 18 липня 2022 року, тричі 04 серпня 2022 року, 23 серпня 2022 року та 05 листопада 2022 року;

- постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 20 НМДГ. Як було встановлено судом, 18 липня 2022 року ОСОБА_6 приблизно о 18.50 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_8 , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою;

- постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2022 року, якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, застосовано стягнення у виді 30 годин громадських робіт. Як було встановлено судом, 04 серпня 2022 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_8 , а саме виражався грубою нецензурною лайкою, штовхав, ліз битися, виганяв з будинку;

- постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2022 року, якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 20 НМДГ. Як було встановлено судом, 23 серпня 2022 року у період з 17 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_8 , ображав грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав останній психологічну шкоду здоров`ю.

Суд звернув увагу і на те, що всі зазначені постанови суду набрали законної сили та не оскаржувались в установленому законом порядку, відомості про сплату ОСОБА_6 призначених судом штрафів або виконання громадських робіт відсутні.

Також, щодо ОСОБА_6 застосувались термінові заборонні приписи за заявами ОСОБА_8

08 листопада 2022 року ОСОБА_8 звернулась із заявою в порядку ст. 214 КПК України з проханням притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за систематичне вчинення домашнього насильства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, свідки та потерпіла засвідчили факт систематичного застосування до останньої з боку ОСОБА_6 домашнього насильства.

Ставити під сумнів правдивість показань вказаних осіб жодних підстав немає, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, зокрема з постановами суду, які набрали законної сили.

Таким чином, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини провадження, надав правильну оцінку всім наданим сторонами доказам.

Висновки суду першої інстанції фактичним обставинам провадження відповідають та ґрунтуються на досліджених судом безпосередньо доказах, які є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного рішення.

Окрім того, під час апеляційного розгляду сам обвинувачений не оспорював фактичні обставини провадження.

Доводи захисника в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого на захист, є безпідставними, оскільки згідно з матеріалами провадження, головуючим суддею в судовому засіданні обвинуваченому було роз`яснено його право скористатися правовою допомогою, в т.ч. роз`яснив, що можливе залучення захисника для здійснення захисту обвинуваченого за призначенням, проте обвинувачений ОСОБА_6 від цього відмовився.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, на час апеляційного розгляду набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23 серпня 2023 року, яким було внесено зміни, окрім іншого, до абзацу другого статті 126-1 КК України, а саме викладено цю норму у такій редакції - "карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років".

Отже, вказаною статтею на цей час не передбачено такого покарання як арешт.

В свою чергу, згідно з вимогами ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З урахуванням вказаних вимог закону, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання на підставі ст.ст.407-409 КПК України, з призначенням обвинуваченому ОСОБА_6 покарання з у рахуванням всіх обставин провадження у сукупності, а також відомостей про особу обвинуваченого, вказаних вище - у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст. 59-1 КК України.

Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено, а доводи захисника в апеляційній скарзі про наявність таких порушень є безпідставними та суперечать матеріалам провадження, окрім того, не узгоджуються з позицією самого обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст. 59-1 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4