Справа № 638/8912/24
Провадження № 1-кс/638/1852/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000673 від 16.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

Слідчий СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

У клопотанні слідча зазначає, що 15.05.2024 року приблизно о 18 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Redmi» блакитного кольору, чим наніс матеріальну шкоду заявниці ОСОБА_5 .

В подальшому було допитано потерпілу ОСОБА_5 , яка пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 . В квітні 2024 року, точної дати не пам?ятає, до них додому прийшов раніше невідомий їй чоловік, якого співмешканець ОСОБА_6 представив як ОСОБА_4 . 3 того дня ОСОБА_7 неодноразово приходив до них додому з яким разом відпочивали та вживали спиртні напої. 15.05.2024 року, у вечірній час доби, близько 18:00 до них додому прийшов ОСОБА_7 та з невідомих причин розпочав із ОСОБА_6 конфлікт в ході якого намагався затіяти бійку. В якийсь момент ОСОБА_7 побачивши на шафі мобільний телефон потерпілої марки «Redmi 10» блакитного кольору, на якому був надітий чорний чехол та був підключений до зарядного пристрою, швидко підійшов до нього та взявши його до рук, поклав собі до кишені, на що ОСОБА_5 почала виражати своє невдоволення з приводу того, що він взяв її мобільний телефон та попрохала його покласти, однак ОСОБА_7 не придавши уваги її словам швидко побіг у напрямку виходу з будинку, та остання попрямувала за ним. Вийшовши з будинку потерпіла побачила, що ОСОБА_7 стояв біля виходу з будинку. В цей час потерпіла разом із своїм співмешканцем прохали ОСОБА_8 повернути телефон, однак останній ігноруючи це прохання швидко побіг у напрямку вулиці Героїв Чорнобильців та ОСОБА_6 побіг за ним. Через 5 хвилин ОСОБА_6 повернувся додому та повідомив, що ОСОБА_7 втік разом із телефоном.

Так, 16.05.2024 року, у період часу з 20 години 30 хвилин по 20 годину 45 хвилин, у приміщенні Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , добровільно видано майно, а саме:

- телефон «Redmi 10» model: НОМЕР_1 , IMEI: 1) НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 , в чохлі «книжечці» чорного кольору.

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 16.05.2024, вищезазначене вилучене майно було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та вказаний мобільний телефон було передано потерпілій ОСОБА_5 на гарантійне зберігання.

Вказаний предмет має доказове значення за даним кримінальним провадженням та може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, виникає необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, арешту майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, клопотання просив задовольнити.

Вислухавши пояснення та проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного:

За ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Враховуючи, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених речей можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз, суд приходить до висновку, що за вищевказаних підстав можливо задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, КПК України, слідча суддя, -

постановила:

Клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у ході огляду речей від 16.05.2024 року а саме: - телефон «Redmi 10» model: НОМЕР_1 , IMEI: 1) НОМЕР_4 , 2) НОМЕР_3 , в чохлі «книжечці» чорного кольору, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вилучене майно передати на зберігання ОСОБА_5 , попередивши останню про положення статті 388 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_11 ШТИХ