Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

22 квітня 2024 року

м. Шаргород

Справа № 152/1697/23

провадження № 1-кп/152/26/24

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000088, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостаківка Жмеринського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, раніше судимого: вироком Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2013 за п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, звільненого з місць позбавлення волі 04.10.2022 по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.156 КК України,

з участю сторін кримінального

провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського відділу

Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника неповнолітнього та

малолітніх потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Обвинувачений ОСОБА_3 маючи незняту та непогашену у передбаченому законом порядку судимість згідно вироку Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2013 за п.4 ч.2 ст.115 КК України, 24.09.2023 приблизно о 14 годині 50 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу території домогосподарства по АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої особи, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, та спостерігає за його діями, умисно вчинив щодо нього розпусні дії сексуального характеру, а саме перебуваючи зі спущеними штанами та оголеним статевим органом, виконуючи акт онанізму, привернувши до себе увагу неповнолітньої особи, у її присутності здійснював непристойні доторкання до свого статевого органу, які викликають статеве збудження, та акт онанізму.

В подальшому, в цей же день, приблизно о 15 годині 30 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу території домогосподарства на АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітніх осіб, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є малолітніми особами, та що вони спостерігають за його діями, умисно вчинив щодо них розпусні дії сексуального характеру, а саме перебуваючи зі спущеними штанами та оголеним статевим органом, виконуючи акт онанізму, привернувши до себе увагу малолітніх осіб, у їх присутності здійснював непристойні доторкання до свого статевого органу, які викликають статеве збудження, та акт онанізму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, відповідальність за які передбачена ч. ч. 1, 2 ст.156 КК України. Суду показав, 24.09.2023 приблизно о 14 годині 50 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу території домогосподарства по АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаючи, що він є неповнолітнім, та спостерігає за його діями, умисно перед ним спустив штани та оголеним статевим органом, виконуючи акт онанізму, привертав до себе увагу ОСОБА_10 , у його присутності здійснював непристойні доторкання до свого статевого органу, які викликають статеве збудження, та акт онанізму.

В подальшому, в цей же день приблизно о 15 годині 30 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу території домогосподарства на АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітніх сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, спостерігаючи за діями дітей, спустив штани та оголеним статевим органом, виконуючи акт онанізму, привернув до себе увагу малолітніх, у їх присутності здійснював непристойні доторкання до свого статевого органу, які викликають статеве збудження, та акт онанізму.

Обвинувачений ОСОБА_3 запевняв суд, що щиро розкаюється у скоєному, зазначив, що виявляє жаль з приводу вчинення кримінальних правопорушень, готовий нести призначене судом покарання, просив його суворо не карати.

IІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину «поза розумним сумнівом» розкрито у пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини від 04.09.2014 у справі «Рудяк проти України», згідно з яким Суд в черговий раз послався на свою практику, підтверджуючи, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Відповідно до вимог ч.5 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

У обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.ч.1,2 ст. 156 КК України, сторона обвинувачення посилалася на докази, які були безпосередньо досліджені та перевірені під час судового розгляду, та, згідно зі ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності, а саме: на показання свідків обвинувачення, та відомості, що містяться у письмових доказах, речових доказах, наданих стороною обвинувачення.

Свідок обвинувачення ОСОБА_11 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є її сином. Про те, що він 24.09.2023 вчинив розпусні дії по відношенню до дітей їй стало відомо від ОСОБА_12 . Вважає, що така поведінка сина викликана тим, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Взагалі, коли тверезий він спокійний, допомагає по господарству, але коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то виходить з під контролю.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_7 суду показав, що 24.09.2023 він був вдома, його молодші брати і сестра гралися на вулиці. Десь біля 15 години додому прибіг брат ОСОБА_10 , і розповів, що ОСОБА_3 стоїть біля воріт зі спущеними штанами і займається анонізмом. Він вийшов на вулицю, забрав молодших братів і сестру до хати, почав сваритися з ОСОБА_3 , після чого останній натягнув штани і пішов до себе на подвір`я, де знову спустив штани, повернувся до них і знову робив ті ж самі дії. Ці дії ОСОБА_3 загалом вчиняв приблизно півтори години, після того як він його прогнав з місця події, останній пізніше знову повернувся і робив ті ж самі дії перед молодшим братом Назарієм та сестрою ОСОБА_13 , тому він вимушений був зателефонувати батькові і повідомити, що сталося. Батько викликав поліцію, потім прибігла матір ОСОБА_3 , повідомила, що їде поліція і забрала обвинуваченого додому. Після цих подій діти боялися виходити на вулицю, блювали, батько вимушений був водити їх до психолога.

Свідок обвинувачення ОСОБА_14 суду показала, що 24.09.2023 після обіду вона виганяла худобу на пасовисько і бачила, як обвинувачений ОСОБА_3 біля воріт домогосподарства ОСОБА_12 стояв зі спущеними штанами, демонстрував свій оголений статевий орган, займався онанізмом, при цьому діти ОСОБА_12 кричали, пищали, тікали від нього і забігли до свого будинку. Коли вона поверталася додому, ОСОБА_3 вже не було. Взагалі, раніше ОСОБА_3 неодноразово вчиняв такі дії, всі сусіди його бояться і намагаються уникати з ним будь яких зустрічей.

Крім показань обвинуваченого, свідків обвинувачення, представника неповнолітнього і малолітніх потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , допитаних у судовому засіданні, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 також доводиться відомостями, що містяться у досліджених у судовому засіданні доказах, що надані стороною обвинувачення:

- даними з витягу з ЄРДР, із якого вбачається, що 24.09.2023 до ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що 24.09.2023 приблизно о 15 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у громадському місці - АДРЕСА_1 демонстрував свій оголений статевий орган (т. 1 а.с.148 ,149);

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що 24.09.2023 приблизно о 16 годині останній оголював статевий орган та вчиняв акт онанізму перед його неповнолітнім та малолітніми дітьми (т.1 а.с.151- 152);

- даними протоколу огляду місця події території біля домогосподарства під АДРЕСА_1 від 25.09.2023, з фототаблицямивказаного огляду, де зафіксовано та описано територію, де відбулися події кримінальних правопорушень 24.09.2023 (т.1 а.с.155 - 159);

- даними постанови від 26.09.2023 про визнання речовим доказом СD R диску з відеозаписом фіксації події кримінального правопорушення (т.1 а.с. 167 - 169);

- даними протоколу огляду відеозапису, при відтворенні якого встановлено, що ОСОБА_3 стоїть перед металевими воротами домогосподарства ОСОБА_12 та біля дерева на узбіччі вулиці зі спущеними штанами та тримаючи рукою статевий орган демонструє його особі, яка здійснює зйомку (т.1 а.с. 167);

- копіями свідоцтв про НОМЕР_1 потерпілих: неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії 1 НОМЕР_2 від 22.06.2009, малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії 1 НОМЕР_3 від 01.12.2014, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серії 1 НОМЕР_4 від 27.12.2016 (т.1 а.с. 163 165).

Судом також відтворено відеозаписи допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 та малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які в присутності прокурора, слідчого, начальника відділу Центру захисту для дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус), спеціаліста психолога Центру захисту для дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус), адвоката, начальника служби в справах дітей Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, законного представника неповнолітнього та малолітніх потерпілих ОСОБА_12 повідомили про обставини вчинення щодо них кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 .

З психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення допиту неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.11.2023 вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 послідовно вказував обставини події, місце події, спосіб вчинення кримінального правопорушення, зазначає деталі як розвивалися події до вчинення кримінального правопорушення та після. Прослідковується прихованість і небажання пригадувати ситуації та обставини. Під час допиту психоемоційний стан характеризується зниженням настрою, зростало напруження та бажання уникнути спогадів при необхідності пригадати деталі події, а саме опису способу вчинення правопорушення. Враховуючи особливості роботи механізмів пам`яті, зокрема викривлення деталей інформації з кожним наступним описом (повтором), включення захисних механізмів психіки, а також з метою уникнення повторної ретравматизації дитини, потерпілому не рекомендовано давати показання в суді (т.2 а.с.14 16).

З психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення допиту малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.11.2023 вбачається, що малолітній ОСОБА_8 не послідовно, але вказував обставини події, місце події, спосіб вчинення кримінального правопорушення, зазначає деталі як розвивалися події до вчинення кримінального правопорушення та після. Прослідковується прихованість і небажання пригадувати ситуації та обставини. Під час допиту психоемоційний стан характеризується зниженням настрою, зростало напруження та бажання уникнути спогадів при необхідності пригадати деталі події, а саме опису способу вчинення правопорушення. Враховуючи особливості роботи механізмів пам`яті, зокрема викривлення деталей інформації з кожним наступним описом (повтором), включення захисних механізмів психіки, а також з метою уникнення повторної ретравматизації дитини, потерпілому не рекомендовано давати показання в суді (т.2 а.с. 12 - 13).

З психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення допиту малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.11.2023 вбачається, що малолітня ОСОБА_9 не послідовно, але вказувала обставини події, місце події, спосіб вчинення кримінального правопорушення, зазначає деталі як розвивалися події до вчинення кримінального правопорушення та після. Прослідковується прихованість і небажання пригадувати ситуації та обставини. Під час допиту психоемоційний стан характеризується зниженням настрою, зростало напруження та бажання уникнути спогадів при необхідності пригадати деталі події, а саме опису способу вчинення правопорушення. Враховуючи особливості роботи механізмів пам`яті, зокрема викривлення деталей інформації з кожним наступним описом (повтором), включення захисних механізмів психіки, а також з метою уникнення повторної ретравматизації дитини, потерпілій не рекомендовано давати показання в суді (т.2 а.с. 10 - 12).

Крім того, сторона обвинувачення посилалася на документи, які за своєю правовою природою та змістом очевидно не є доказами винуватості обвинуваченого, але стосуються даного провадження: процесуальні документи (т.1 а.с. 159 162, 171 172, 174 182, 199 -207, 218 229, 231 250, т.2 а.с.1 - 7); довідки про медичні діагнози та лікування обвинуваченого ОСОБА_3 (т.1 а.с. 190 197).

Відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України в ході судового розгляду кримінального провадження судом було повно, всебічно та неупереджено досліджено всі докази, подані сторонами кримінального провадження. Проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

ІІІ. Мотиви, із яких виходив суд при ухваленні вироку та положення закону, якими керувався

Згідно зі ст. 22 КПК України, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 24.09.2023 приблизно о 14 годині 50 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу території домогосподарства по АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої особи, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, та спостерігає за його діями, умисно вчинив щодо нього розпусні дії сексуального характеру, а саме перебуваючи зі спущеними штанами та оголеним статевим органом, виконуючи акт онанізму, привернувши до себе увагу неповнолітньої особи, у її присутності здійснював непристойні доторкання до свого статевого органу, які викликають статеве збудження, та акт онанізму.

В подальшому, в цей же день приблизно о 15 годині 30 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу території домогосподарства на АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітніх осіб, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є малолітніми особами, та вони спостерігають за його діями, умисно вчинив щодо них розпусні дії сексуального характеру, а саме перебуваючи зі спущеними штанами та оголеним статевим органом, виконуючи акт онанізму, привернувши до себе увагу малолітніх осіб, у їх присутності здійснював непристойні доторкання до свого статевого органу, які викликають статеве збудження, та акт онанізму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку та вчинення розпусних щодо малолітньої особи, органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. ч. 1,2 ст.156 КК України.

IІІ. Дані про особи обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вимог ч.ч..4,5 ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КК України, є нетяжким злочином, передбачене ч.2 ст.156 КК України тяжким злочином.

ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

З правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.10.2022 у справі №557/970/21 вбачається, що щирим каяттям є відверта негативна оцінка винним своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які йому ставляться в провину, а отже, характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину суто з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, характеризується тим, що суб`єкт справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити й об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя. Саме по собі визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. З огляду на викладене вище, щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про негативну оцінку своїх дій та щирий жаль з приводу вчинених дій, їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення ним кримінальних правопорушень будучи в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до п.13 ст.67 КК України.

Згідно висновку судово психіатричної експертизи №275 від 19.10.2023 у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, ОСОБА_3 виявляв психічні розлади у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відхиленням у поведінці, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, ОСОБА_3 повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_3 виявлені психічні розлади у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відхиленням у поведінці, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В даний час ОСОБА_3 за своїм психічним станом здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. ОСОБА_3 за своїм психічним станом здатний самостійно реалізовувати своє право на захист. ОСОБА_3 внаслідок виявленої у нього алкогольної залежності потребує лікування на загальних підставах (т.1 а.с.183 - 189).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Жмеринським РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 09.01.2024 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_11 , не працює, проживає за рахунок пенсії, так як є особою з інвалідності 111 групи, допомагає матері у веденні домашнього господарства, підтримує контакти з людьми з антисоціальною поведінкою. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі становить дуже високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб) (т.1 а.с. 65 - 71).

ІV. Мотиви призначення покарання

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема справа «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, виходить з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки представника неповнолітнього та малолітніх потерпілих адвоката ОСОБА_6 , який вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчинених діянь та наслідків діянь, а саме: що він розкаявся у скоєному, правової позиції сторони обвинувачення, висловленої прокурором ОСОБА_4 у судових дебатах про неможливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням та іспитовим строком. підтриманої представником малолітніх та неповнолітнього потерпілих адвокатом ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд, призначаючи ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Речовий докази: DVD R диски з відеозаписом фіксації події кримінального правопорушення та опитування неповнолітнього та малолітніх потерпілих підлягає залишенню при матеріалах справи.

Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються: початок строку відбування покарання; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

На підставі ухвали слідчого судді Шаргородського районного суду від 25.10.2023 щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту (т.1 а.с.20 - 22).

Ухвалою Шаргородського районного суду від 25.03.2024 продовжено застосований ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.10.2023 щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 13 години 25 травня 2024 року (т.1 а.с.134 - 136).

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_3 слід залишити незмінним до набрання цим вироком суду законної сили з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За приписами п.2 ч.4 ст. 374 КПК України підлягає включенню до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи інформація про ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх осіб.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст.156 КК України, та засудити його за ч.1 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч.2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.10.2023 у виді цілодобового домашнього арешту, продовжений на підставі ухвали Шаргородського районного суду від 25.03.2024 на строк два місяці за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків: 1) прибувати за кожним викликом до Шаргородського районного суду Вінницької області; 2) цілодобово не залишати місце проживання в будинку АДРЕСА_1 , без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання, роботи залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.

За правилами ч.7 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_16 під цілодобовим домашнім арештом з 25.10.2023 по день набрання вироком законної сили, зарахувати у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази: DVD R диски з відеозаписами фіксації події кримінального правопорушення та допиту неповнолітнього та малолітніх потерпілих - залишити при матеріалах справи.

Включити інформацію про засудженого ОСОБА_3 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1