Справа № 201/4864/24
Провадження № 1-кс/201/1629/2024
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000066 від 11.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 10.01.2024 року до ВП №5 ДРУП ГУНП надійшла ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, щодо внесення відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_5 , з приводу вчинення розпусних дій сексуального характеру у відношенні її малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку рідного батька дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час досудового розслідування була допитана в якості представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , яка вказувала, що має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вона народила в шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Донька проживає з нею. Була одружена зі ОСОБА_7 , з 2015 року по 2017 рік, коли вони розлучились з ОСОБА_7 . ОСОБА_8 було біля двох років. У подальшому ОСОБА_7 відвідував доньку декілька разів на рік. Зокрема, стала помічати, що ОСОБА_9 після зустрічей з батьком ОСОБА_7 стає дратівливою та агресивною. Кіра розповіла, що при кожній зустрічі з батьком він робив вказані сексуально розбещувальні дії з Кірою, весь час що вона пам`ятає, тобто з років трьох. Потім зустрічі ОСОБА_10 з ОСОБА_7 були припинені. У подальшому ОСОБА_7 звернувся до служби справах дітей Соборного району м. Дніпра з приводжу перешкод у спілкуватись з донькою. З рекомендацією служби у справа дітей вона звернулася до Центру соціально-психологічної допомоги. В кінці вересня 2023 - в психологічний центр, де ОСОБА_9 розповіла все психологам, отримали довідку. ОСОБА_7 викинув речі дитини з метою запобігання викриття.

З метою перевірки відомостей на які вказує дитина, 17.01.2024 року слідчим залучено спеціаліста психолога, з метою опитування дитини в умовах кризової кімнати дружньої до дитини «Зелена кімната», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В ході опитування, на ряд запитань, які були складені слідчим і відтворенні психологом у рамках опитування, дитина повідомила про зустрічі та спілкування із батьком. Малолітня потерпіла на опитуванні заявила про факти розбещення її ОСОБА_7 , який є її біологічним батьком, та вписаний в свідоцтво про народження дитини.

28.09.2023 ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В органу досудового розслідування виникла необхідність в проведенні огляду за місцем фактичного проживання, ОСОБА_7 з метою виявлення речових доказів.

25.04.2024 проведено огляд фактичного місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за письмовою згодою останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , під час здійснення огляду квартири у ванній кімнаті було виявлено та вилучено зубну щітку, чорного кольору, якою користується ОСОБА_7 , яку було поміщено до паперового конверту та яка вилучається до Відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 7.

Вилучена річ визнана речовим доказом, адже має суттєве значення для доказування причетності ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення та являється тимчасово вилученим майном.

Орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів, враховуючи що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, скільки можуть підтвердити причетність ОСОБА_7 до вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Вилучена зубна щітка, чорного кольору, якою користується ОСОБА_7 , може зберегти на собі біологічні сліди останнього, що буде слугувати доказом у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, шляхом проведення в подальшому експертних досліджень, що в сукупності може підтвердити факт кримінального правопорушення у вигляді вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи або вчинені членами сім`ї чи близькими родичами, особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього.

Оскільки тимчасово вилучене під час огляду фактичного місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за письмовою згодою останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , річ, що належить ОСОБА_7 , то у разі її повернення, може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речового доказу, що, у свою чергу, є завданням арешту, наявні підстави для накладення арешту на таке майно.

Слідчий надав заяву, у якій клопотання просив слухати без його участі, клопотання підтримав.

Від ОСОБА_7 надана заява про розгляд клопотання без його участі, клопотання просив розглянути на розсуд суду. Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, про ату, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до таких висновків.

З матеріалів клопотання установлено, що у провадженні ВП №5 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000066 від 11.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_5 , з приводу вчинення розпусних дій сексуального характеру у відношенні її малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку рідного батька дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.04.2024 проведено огляд фактичного місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за письмовою згодою останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , під час здійснення огляду квартири у ванній кімнаті було виявлено та вилучено зубну щітку, чорного кольору, якою користується ОСОБА_7 , яку поміщено до паперового конверту і яка вилучена до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 7.

Постановою слідчого від 25.04.2024зубну щітку, чорного кольору, якою користується ОСОБА_7 визнано речовими доказами.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження. Як вбачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості, є арешт майна.

Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 3 ст. 100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Виходячи з інформації, викладеної у клопотанні, а також додаткових матеріалів, долучених слідчим під час розгляду клопотання, з урахування стадії досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, питання арешту якого порушується слідчим, відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, може бути предметом кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим вважає необхідним накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів для їх подальшого дослідження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 25.04.2024 в ході проведення огляду за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за письмовою згодою останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: зубну щітку, чорного кольору, якою користується ОСОБА_7 , поміщену до паперового конверту.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1