справа №176/2041/23
провадження №1-кп/176/56/24
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000026 від 12.08.2022 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню за ч.4 ст.246, ч.3 ст.369 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по обвинуваченню за ч.4 ст.246 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по обвинуваченню за ч.4 ст.246 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по обвинуваченню за ч.4 ст.246 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по обвинуваченню за ч.4 ст.246 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по обвинуваченню за ч.4 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2023 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України; ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 246, ч.3 ст. 369 КК України; ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України; ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України; ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України.

Разом з обвинувальним актом надійшла позовна заява в кримінальному провадженні за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій позивач просить відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 247 570,87 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2023 року вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 18 серпня 2023 року в даному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалось за клопотанням учасників провадження, переважно за неявки обвинуваченого ОСОБА_13 , до якого застосовувався неодноразово привід, який не виконано. В матеріалах судового провадження міститься матеріали про неможливість виконати привід обвинуваченого ОСОБА_13 , у зв`язку з відсутністю останньої за місцем реєстрації та фактичним місцем проживання, місцезнаходження обвинуваченого не встановлено.

В підготовче судове засідання 20.03.2024 обвинувачений ОСОБА_13 не з`явився, причини неявки суду не відомі. У захисника зв`язку з підзахисним ОСОБА_13 не має, де останній перебуває йому не відомо.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про виділення в окреме провадження матеріалів щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості між вказаним обвинуваченими та прокурором.

А також, заявив клопотання про виділення в окреме провадження матеріалів щодо ОСОБА_13 та оголосити його в розшук, та зупинити кримінальне провадження до його розшуку, враховуючи, що він не з`являється у підготовче судове засідання, ухвали суду про його привід не виконані, ОСОБА_13 ухиляється від явки до суду. Надати дозвіл на його затримання з метою доставки до суду для вирішення питання про обрання останньому запобіжного заходу. Продовжити розгляд кримінального провадження відносно інших обвинувачених, та постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ч.4 ст.246, ч.3 ст.369 КК України, висловив суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, кримінальне провадження підсудне Жовтоводському міському суду та може бути призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, вважає за необхідне виділети матеріали кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_13 в окремі провадження, та не заперечує проти призначення обвинувального акту стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_4 .

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували проти призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, проти виділення кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 в окремі провадження заперечували, оскільки виділення матеріалів не буде сприяти істині, та може негативно вплинути на судовий розгляд, зокрема захисник ОСОБА_5 посилався на ст. 217 КПК України, в якій зазначено, що матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. При цьому зазначив, що ОСОБА_8 не визнає вину, а угода порушує права іншої особи.

При цьому захисники зазначили що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а реєстр матеріалів досудового розслідування ст. 109 КПК України, та заявляють про його повернення прокурору. Так, захисник ОСОБА_6 зазначає, що зміст та форми кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права і законність.

Про невиконання вимог закону при складанні обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування свідчать наступні факти.

Частиною 1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Одже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визначається обвинувачений правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

В обвинувальному акті викладено обставини вчинення інкримінованих у вину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч.4 ст. 246 КК України. В подальшому, в обвинувальному акті зазначається, всупереч вимозі п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 369, ч.4 ст. 246 КК України. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, а не обвинувачуються.

За таких обставин, за вказаним обвинувальним актом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , мають статус не обвинувачених, а підозрюваних, так як відповідно до положень ст. 277 КПК України вказане становлять зміст повідомлення про підозру, а не обвинувального акту.

Захисник звертає увагу суду, що підозра це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним (безсумнівним). Саме тому обвинувачення, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України, Підозра не може бути твердженням, її сутність полягає в тому, що це тільки припущення, яке необхідно перевірити під час нового етапу досудового розслідування, який наступає після повідомлення про підозру конкретної особи.

Таким чином, направлений до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , як того вимогають положення п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, і саме в такій послідовності, а в ньому лише наявні відомості про підозру у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч.4 ст. 246 КК України.

Тобто, відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, що за переконанням захисників, позбавляє можливості обвинувачених належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, що є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь якій стадії кримінального провадження та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт, в даному кримінальному провадженні дублює повідомлення про підозру, що є неприпустимим.

Також, захисник ОСОБА_6 зазначає, що правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статей, в даному випадку ч.3 ст. 369, ч.4 ст. 246 КК України, повинна бути зазначена в обвинувальному акті до формулювання обвинувачення і після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що також є порушенням порядку послідовності зазначення відомостей в обвинувальному акті, оскільки в наданому суду обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення не викладена на початку формулювання обвинувачення, а тільки після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в якості підозри.

Вважають, що таким чином був порушений порядок висування їх підзахисним обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень і тому судове провадження за даним обвинувальним актом є неможливим, що за переконанням захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , позбавляє можливості обвинувачених належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, що є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь якій стадії кримінального провадження.

Щодо реєстру матеріалів досудового розслідування, то останній повинен відповідати вимогам ст. 109 КПК України, зокрема реєстру матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Реквізити, в тому числі, такими як номер, дата, конкретизована назва виду документа із посиланням на кого із учасників кримінального провадження стосується процесуальне рішення, тощо, є сукупність обов`язкових даних, без яких документ фактично не може бути підставою для обліку й не має юридичної сили.

Як вбачається зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», було залучено до даного кримінального провадження постановою від 10.02.2023 року у якості потерпілого, але вказаний реєстр не містить роз`яснення прав і обов`язків потерпілого.

Також, як вбачається з спрямованого до суду обвинувального акта до нього був доданий цивільний позов Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», при цьому, в реєстрі матеріалів досудового розслідування він не зазначений.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали позицію своїх захисників.

Представник потерпілого поклалась на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, думку захисників та обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку.

Згідно з ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 9 абз. 2 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що у разі якщо кримінальне провадження здійснюється стосовно кількох осіб, які підозрюються/обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згоди щодо укладення угоди досягнуто не з усіма підозрюваними/обвинуваченими, відповідно до вимог абз. 1 ч. 8 ст. 469 КПК угоду може бути укладено з одним (кількома) із підозрюваних/обвинувачених. Кримінальне провадження стосовно особи (осіб), з якими досягнуто згоду щодо укладення угоди про визнання винуватості, на підставі постанови прокурора або ухвали суду підлягає виділенню в окреме провадження залежно від того, на якій із стадій кримінального провадження сторонами було ініційовано укладення угоди.

Частинами 3 та 4 статті 217 КПК України визначено, що у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальній: правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», вирок ухвалений на підставі угоди у такому випадку (стосовно однієї із декількох осіб - обвинувачених) не має преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб, а визнання винуватості першою не є доказом вини останніх.

Згідно з ч. 8 ст. 469 КПК України, у разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які обвинувачуються у вчиненні одного або кількох правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма обвинуваченими, угода може бути укладена з одним з обвинувачених. Кримінальне провадження щодо особи, з якою досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.

Враховуючи те, що згода на укладення угоди про визнання винуватості досягнута не зі всіма обвинуваченими, а також той факт, що виділення в окреме провадження та укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , не породжує будь-яких обмежень щодо об`єктивного, неупередженого вивчення матеріалів кримінальної справи, не несе будь-яких перешкод здійсненню правосуддя та здійсненню права на захист інших обвинувачених не може негативно вплинути на повноту судового розгляду чи іншим способом ускладнити, унеможливити об`єктивний розгляд кримінальної справи стосовно як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 суд вважає, що необхідно виділити в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_7 у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості між вказаним обвинуваченим та прокурором.

Щодо виділення в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_13 .

Відповідно до ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків передбачених цим Кодексом. Тобто явка обвинуваченого, як сторони кримінального провадження, в судове засідання є обов`язковою.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 неодноразово не з`являється в підготовче cудове засідання. Про поважність причин неприбуття обвинувачений ОСОБА_13 суду не повідомляє, що свідчить про те, що останній ухиляється від явки до суду.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами щодо виконання ухвал суду від 27.10.2023 року, 17.11.2023 року, з яких вбачається, що доставити обвинуваченого ОСОБА_13 до суду неможливо, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання та місце його знаходження невідоме.

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

З урахуванням вище наведеного, суд вважає необхідним виділити в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_13 , у зв`язку з необхідністю оголосити його в розшук, оскільки останній в підготовче судове засідання не з`являється, причини неявки не повідомляє, ухвали суду про його привід не виконані, з наданням дозволу на його затримання для доставки в Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_13 слід зупинити до його розшуку та доставки в суд.

Виділення в окремі провадження матеріалів відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , не може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

Вирішуючи питання про можливість призначення кримінального провадження до розгляду щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд, вивчивши матеріали обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, вислухавши думку учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України дане кримінальне провадження підсудне Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області.

Підстав для зупинення чи закриття провадження у справі немає.

Але, обвинувальний акт до судового розгляду призначене бути не може, та має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт це важливий процесуальний документ досудового розслідування, його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК України).

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таку послідовність складових частин обвинувального акта визначив законодавець.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч.2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Як вбачається із надісланого прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ці вимоги закону органом досудового слідства та прокурором виконані не були.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79).

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визначається обвинувачений правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

В обвинувальному акті викладено обставини вчинення інкримінованих у вину ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч.4 ст. 246 КК України. В подальшому, в обвинувальному акті зазначається, всупереч вимозі п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 369, ч.4 ст. 246 КК України. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, а не обвинувачуються.

Орган досудового розслідування не дотримався вказаних вимог закону, що призвело до викладання неконкретного обвинувачення.

Вищезазначене свідчить про неконкретне формулювання обвинувачення, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України та порушенням права обвинувачених на захист.

Європейським судом з прав людини неодноразово зазначалось, що важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду у кримінальній справі є надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи («Камасінскі проти Австрії», «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Відсутність зазначених судом обставин робить формулювання обвинувачення неконкретним, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Необхідно звернути увагу на наступне:

- при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

- суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив на відсутність обов`язкових даних у формулюванні обвинувачення викладеному в обвинувальному акті;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить обов`язкових даних в формулюванні обвинувачення означало б призвести до порушення права на захист обвинуваченої і до можливого скасування вищою інстанцією судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом, з підстав порушення права на захист;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить обов`язкових даних в формулюванні обвинувачення, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, суд не може, так як по-перше: зміна обвинувачення це право, а не обов`язок прокурора, а по-друге: вказані недоліки не можуть бути виправлені під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України шляхом зміни обвинувачення в суді, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Слід також зазначити, що ч.4 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік документів, які мають додаватись до обвинувального акту, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування, який повинен відповідати положенням ст.109 КПК України, цивільний позов, якщо був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вказані вимоги закону органом досудового слідства належним чином не виконано. Слід зазначити, що реєстр матеріалів досудових розслідувань є незмістовним, не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, відсутні дані про проведення такої процесуальної дії: реєстр не містить роз`яснення прав і обов`язків потерпілого; не зазначено, що був поданий цивільний позов.

Отже, відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування переліку всіх проведених процесуальних дій під час проведення досудового розслідування, є суттєвим порушенням вимог КПК України, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України.

Таким чином, до обвинувального акту, в порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би відповідав вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Зазначені недоліки обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом безспірно встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

Оскільки обвинувальний акт повертається прокурору, тому на даний час не має підстав для вирішення питання по цивільному позову.

Керуючись ст. 9, 217, 314, 315, 334, 335, 337, 371-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Виділити в окреме провадження матеріали по кримінальному провадженню № 0000026 від 12.08.2022 року щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, на підставі угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, присвоївши виділеному судовому провадженню окремий номер.

Копію ухвали і виділені матеріали щодо ОСОБА_7 передати до канцелярії суду для реєстрації.

Після реєстрації матеріали кримінального провадження, виділеного в окреме провадження щодо ОСОБА_7 підлягають передачі головуючої судді ОСОБА_1 для подальшого розгляду.

Виділити з кримінального провадження № 0000026 від 12.08.2022 року в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_13 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Оголосити розшук ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , та зупинити судове провадження щодо нього до його розшуку.

Копію ухвали і виділені матеріали щодо ОСОБА_13 передати до канцелярії суду для реєстрації. Після реєстрації матеріали кримінального провадження, виділеного в окреме провадження щодо ОСОБА_13 підлягають передачі головуючої судді ОСОБА_1 .

Надати дозвіл співробітникам відділу поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на затримання обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою приводу його до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

Організацію виконання ухвали в частині оголошення розшуку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , доручити прокурору Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_14 .

Ухвала в частині про дозвіл на затримання з метою приводу, у відповідності до ч. 3 ст. 190 КПК України втрачає законну силу: або з моменту приводу обвинуваченого в суд; або з моменту відкликання її прокурором; або після закінчення шести місяців з дати її постановлення, тобто 20 вересня 2024 року.

У відповідності до ч. 1 та ч. 5 ст. 191 КПК України, затримана на підставі ухвали суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Службова особа, яка на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Копію ухвали про розшук і затримання ОСОБА_13 , та його доставки в Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області для виконання направити начальнику відділу поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, керівнику Жовтоводської окружної прокуратури в Дніпропетровській області для здійснення контролю і забезпечення її виконання.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000026 від 12.08.2022 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.246, ч.3 ст.369 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.4 ст. 246 КК України, з додатками до нього та цивільним позовом - повернути прокурору Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена шляхом подачі на протязі 7 днів апеляційнї скарги до Дніпровського апеляційного суду, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 15:40 год. 21.03.2024 року

Суддя ОСОБА_1