Справа № 951/982/23
Провадження №1-кп/951/14/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисниці обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Козова Тернопільської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

у с т а н о в и в:

Верховною радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год 20.05.2023 на 90 діб та триває до теперішнього часу.

Так, 14.08.2023 близько 23:00 год, точно часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебував поруч магазину «Bingo», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де на столику поруч вищезазначеного магазину побачив мобільний телефон марки «OPPO» А54 моделі CPH2239, ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , яка в цей час сиділа за столом за вищевказаною адресою. Надалі за вказаних вище обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 14.08.2023 близько 23:00 год, точно часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав вживаний мобільний телефон марки «OPPO» А54 моделі CPH2239, ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 4 596,48 гривень, який належить ОСОБА_6 , якого поклав у кишеню штанів та попрямував до місця свого проживання.

Надалі ОСОБА_4 , маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «OPPO» А54 моделі CPH2239, ІМЕІ НОМЕР_1 , переслідуючи корисливий мотив, у кінці вересня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав користуватися вказаним телефоном, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 4 596,48 гривень.

Отож, ОСОБА_4 своїми діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, між сторонами кримінального провадження за згодою потерпілої та в присутності захисниці 30.01.2024 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, обвинувачений погодився понести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк тривалість якого буде визначено судом. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки згідно з ст. 76 КК України, які будить визначенні судом.

Прокурор Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання просила затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2024 року й призначити узгоджене сторонами покарання і пояснила, що розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Долучено письмову промову.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим повністю, відмовився від здійснення прав, передбачених абз. 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, пояснив, що розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України й дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди.

Захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2024 року.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, 11.01.2024 через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої дала згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, а розгляд кримінального провадження просить проводити без її участі.

До матеріалів справи долучено письмову згоду потерпілої на укладення вказаної угоди від 11.01.2024.

На підставі повного визнання вини обвинуваченим, матеріалів досудового розслідування, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає доведеним факт вчинення кримінального правопорушення й винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів справи 30.01.2024 між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 у відповідності до ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості в присутності захисниці.

Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України й зобов`язався беззастережно визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк тривалістю, який буде визначено судом.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що на підставі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав беззастережно.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди, в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Суд також переконаний в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України.

Тож, вивчивши обвинувальний акт й угоду про визнання винуватості, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України й ч. 4 ст. 185 КК України та іншим положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, роз`яснивши прокурору та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які підтримали угоду, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену сторонами кримінального провадження 30.01.2024, ухвалює обвинувальний вирок.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368, 370, 371, 374, 468, 469, 475 КПК України

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2024 року між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисниці ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000312 від 03 жовтня 2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки «OPPO» А54 моделі CPH2239 ІМЕІ НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-23/10756-ТВ в розмірі 956,00 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1