Справа № 372/2673/24
Провадження 1-кс-717/24
ухвала

Іменем України

30 травня 2024 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабче, Богородчанського району, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у кримінальному провадженні №0000951 від 15.06.2021 року,

в с т а н о в и в:

29.05.2024 року до суду надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000951 від 15.06.2021 року. Обгрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що 12.06.2021 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , рухаючись на власному автомобілі по АДРЕСА_2 , навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , помітив наглядно знайомого ОСОБА_8 , та задля з?ясування з ним відносин щодо неналежного виконання обумовлених між ними робіт, зупинив свій транспортний засіб, вийшов з його салону та підійшов до ОСОБА_8 . Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, яка пов?язана з побутовими питаннями, під час якої в ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинения ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення його життя, шляхом нанесення останньому ударів руками. Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись мотивом, що грунтувався на раптово виниклих особистих неприязних стосунках із ОСОБА_8 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, руками, наніс останньому не менше ніж 2 удари по голові та не менше, ніж 1 удар по грудній клітці, із прикладанням сили, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, які призвели до смерті ОСОБА_8 ..

12.12.2023 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі матиме можливість перераховуватися від органів досудового розслідування або суду, зможе незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити, з підстав викладених у клопотанні.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , щодо задоволення клопотання заперечили в повному обсязі, оскільки на момент розгляду даного клопотання підозрюваного ОСОБА_7 не було оголошено у міжнародний розшук, відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту МВС України. Також матеріали справи не містять доказів належного вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України, відтак ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного. До матеріалів клопотання не додано будь-яких матеріалів про направлення повідомлення про підозру шляхом використання міжнародної правової допомоги, хоча ОСОБА_7 перетнув державний кордон України ще до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і на територію України не повертався.

Слідчий суддя, вислухавши позицію прокурора, слідчого, захисників, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

При цьому запобіжний захід застосовується у разі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Проте, як вбачається з прохальної частини клопотання, слідчий, за погодженням прокурора просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Отже, оскільки в даному випадку клопотання подається в порядку ч. 6 ст.193 КПК України, то вимога про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не передбачена процесуальним законом.

Згідно норм ч. 2 ст. 177 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України, вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурор має обґрунтувати та довести існування трьох обов`язкових умов: набуття особою статусу підозрюваного; оголошення особи у міжнародний розшук та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000951 від 15.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

12.12.2023 слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області, складено письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Постановами начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 13.12.2023 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Як вбачається з листа Державної прикордонної служби України за № 19-4559/18/24-Вих від 22.01.2024 за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» в період з 12.06.2021 по 22.01.2024 ОСОБА_7 14.06.2021 о 22:34 перетнув державний кордон України та вилетів з аеропорту «Жуляни» рейсом Київ-Пула.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 06.05.2024 доручено здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення № 0000951 від 15.06.2021 за ч. 2 ст. 121 КК України Обухівському РУП ГУНП в Київській області.

Підставою для такого рішення було неефективне проведення досудового розслідування Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області, в тому числі не проведення будь-яких слідчих дій щодо міжнародного розшуку ОСОБА_7 ..

Також судом встановлено, що слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_11 , звертався до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України з проханням обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявності підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, за умов перебування особи у міжнародному розшуку.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року клопотання органу досудового розслідування задоволено.

25.04.2024 року ухвалою Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу захисника, задоволено. Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_11 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , скасовано.

Постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_11 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , відмовлено.

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У положеннях ч. 1 ст. 183 КПК України вказано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою до провадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

З системного аналізу положень Глави 18 Розділу ІІ КПК України, який регулює питання про застосування, продовження, зміну та припинення запобіжних заходів, слідує, що розглядаючи клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вислухавши позицію прокурора, слідчого, захисників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки матеріали клопотання не містять доказів, що постанова про оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук була скерована на виконання визначеними у ній структурними підрозділами Національної поліції, зокрема підрозділом міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Київській області.

Оскільки, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено в розшук, чинний КПК України не визначає, однак регламентує, що про оголошення розшуку органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).

З наведеного слідує, що винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваної особи в міжнародний розшук, її скерування з відповідними матеріалами до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України та внесення відомостей про це до Єдиного реєстру досудових розслідувань є доказами оголошення міжнародного розшуку в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Разом з тим, з матеріалів долучених до клопотання слідчого, погодженого з прокурором, слідує, що 13.12.2023 року постановою слідчого - начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Водночас із резолютивної частини постанови слідчого видно, що міжнародний розшук підозрюваного слідчий доручив здійснювати працівникам ВКП Фастівського РУП ГУ НП в Київській області. З матеріалів клопотання не слідує, яким чином працівники ВКП Фастівського РУП ГУ НП в Київській області будуть виконувати міжнародний розшук.

При цьому, відомостей про скерування цієї постанови слідчого з відповідними матеріалами до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НП України для вирішення питання щодо направлення запиту про внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію Червоного сповіщення, в матеріалах справи відсутні.

Також, до клопотання слідчого не долучено даних про внесення відомостей про оголошення особи у розшук до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як це регламентовано пп. 1 п. 2 Розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Таким чином, слідчий суддя зазначає що до матеріалів клопотання не надано жодного доказу, що постанова про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, скерована до виконання і що підозрюваний реально та фактично оголошений в міжнародний розшук.

Виходячи з того, що слідчому судді не було надано достатніх матеріалів, на підставі яких він міг би оцінити реальність оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Позиція прокурора, що станом на час розгляду клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній був оголошений у міжнародний розшук є непереконливими, та недоведеними, а тому підстав для обрання щодо ОСОБА_7 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не встановив.

Крім того, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а й наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, матеріалами справи не доведено та слідчим суддею не встановлено наявності існування хоча б одного із ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, та вказані обставини не були спростовані під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: