ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/4619/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/605/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.336 КК України
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Манченки, Харківського району, Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 336 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно вироку, 16.05.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був запрошений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки облікових даних, та того ж дня, точний час у ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 прибув за офіційним викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання вимог Конституції України, Указів Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізаці», № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу» та інших законів України, а також виданих відповідно до них нормативно-правових актів, проводиться загальна мобілізація, на особливий період, для призову на військову службу за мобілізацією та проходження медичного огляду.

У подальшому ОСОБА_8 було видане направлення № 1741 від 16.05.2023 на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Про отримання направлення на ВЛК та ознайомлення з адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби військовозобов`язаний ОСОБА_8 підтвердив власним підписом в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаному для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У цей же день, 16.05.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_8 пройшов медичний огляд районної медичної комісії у ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , та за результатами медичного огляду, проведеного військово - лікарською комісією у відповідності до вимог «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 № 402, згідно довідки № 1741 від 16.05.2023 останнього визнано придатним до військової служби.

Після проходження медичної комісії ОСОБА_8 розподілено до команди № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та 16.05.2023 о 14 год. 40 хв. було вручено під особистий підпис бойову повістку та зобов`язано останнього прибути 17.05.2023 року о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого відправлення до команди № НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_8 під особистий підпис було повідомлено про відповідальність за ст. 336 КК України у випадку неявки на відправку до команди.

Однак, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 військовозобов`язаний ОСОБА_8 , усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від призову за мобілізацією, отримавши16.05.2023 о 14 год. 40 хв. повістку для відправляння до команди № НОМЕР_1 , 17.05.2023 о 10 год. 00 хв. до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув, тим самим ухилився від військової служби

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити та застосувати ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином жодних клопотань на момент розгляду справи до суду не надавав.

Захисник ОСОБА_7 не заявляла клопотань про обов`язкову участь в судовому засідання обвинуваченого чи відкладення розгляду справи у зв`язку з його відсутністю.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності сторони обвинуваченого, який належним чином повідомлений, а його відсутність, за наведених фактичних даних, не є перешкодою для розгляду кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Згідно вироку (а. с. 60 - 61), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд вірно кваліфікував за ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до не тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, але проживає у цивільному шлюбі та допомагає в утриманні малолітньої доньки, має на утриманні мати похилого віку, не офіційно але працює, має постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав повне визнання своєї провини у вчиненні злочину, а обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено .

Санкція ст. 336 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_8 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме покарання у вигляді позбавлення волі, буде відповідати положенням кримінального Закону, ступеню тяжкості скоєного правопорушення, особі обвинуваченої та попередженню скоєння нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Крім того, колегія суддів вважає, що інше більш м`яке покарання не зможе забезпечити досягнення мети встановленої ч.2 ст.50 КК України, а саме запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в сучасних умовах сьогодення набуває особливо важливого значення.

Отже доводи апеляції захисника про не застосування положень ст. 75 КК України є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку районного суду, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Тож, приймаючи рішення щодо призначення покарання, суд першої інстанції дотримався існуючих правових позицій з цього приводу та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді