Справа № 353/1020/23
Провадження № 1-кп/353/35/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

начальника Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000115, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Торчин Луцького району Волинської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з початковою освітою, непрацюючої, не одруженої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, депутатом не обиралася, раніше засудженої вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачен а ОСОБА_4 в умовах воєнного стану вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України введено воєнний стан у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. Дію воєнного стану на території України було неодноразово продовжено та який діє по даний час.

27.07.2022 року ОСОБА_4 на невстановленому досудовим розслідуванням транспорті приїхала в с. Грушка Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області з метою незаконного заволодіння чужим майном.

Перебуваючи на території с. Грушка, реалізуючи свій злочинний умисел, 27.07.2022 року, в обідній час, ОСОБА_4 направилась до будинку АДРЕСА_2 , де фактично проживає потерпіла ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_3 , в якому на той час нікого не було. Потім через незамкнену хвіртку ОСОБА_4 зайшла на територію зазначеного будинку.

Після цього ОСОБА_4 , реалізовуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, з метою особистого збагачення, через незамкнені вхідні двері таємно проникла у житловий будинок АДРЕСА_2 , з якого вчинила крадіжку, а саме викрала з дерев`яної тумбочки в одній з кімнат цього будинку грошові кошти в сумі 12000,0 грн., 1000,0 Євро, що в перерахунку на національну валюту згідно з курсу НБУ станом на 27.07.2022 року становить 37056,80 грн., та 800,0 доларів США, що в перерахунку на національну валюту згідно з курсу НБУ станом на 27.07.2022 року становить 29254,88 грн.

В подальшому ОСОБА_4 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та викраденими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 78311,68 грн.

20.03.2024 року між прокурором ОСОБА_3 , який підтримує державне обвинувачення в кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 року, вирішили визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - позбавлення волі на строк п`ять років. Беручи до уваги фактичні обставини справи та особу винної, сторони вирішили клопотати перед судом про застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з встановленням іспитового строку з покладенням не неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 ствердила, що вона повністю визнає вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України, не заперечує жодних обставин, встановлених досудовим розслідуванням, розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, укладення якої з її сторони було добровільним. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 20.03.2024 року, яка була укладена між прокурором та його підзахисною. Ствердив, що укладення угоди було добровільним та його присутності, при укладенні угоди були дотримані всі вимоги КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 ствердили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України та просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника - адвоката ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_6 , суд вважає, що для затвердження угоди про визнання винуватості є достатні правові підстави.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

В силу п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченої ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене нею кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала в повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та зобов`язалась у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з Тлумацьким відділом Івано-Франківської окружної прокуратури в Івано-Франківській області та іншими правоохоронними органами Івано-Франківської області щодо викриття та виявлення відомих їй правопорушень. Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 , її захисник-адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміють положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України. Не встановлено невідповідності умов угоди інтересам суспільства та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, має зареєстроване місце проживання та тісні соціальні зв`язки, раніше один раз була притягнута до кримінальної відповідальності, не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи обставини справи, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку прокурора, обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника-адвоката ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 , суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 року, який набув законної сили 04.12.2023 року, ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (справа № 345/3105/22).

Отже, кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинила до постановлення вироку по справі № 345/3105/22, а тому остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої суд вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також суд, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання (позбавлення волі строком на 5 років) відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України. При цьому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання і до неї можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 20.03.2024 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ухвали слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2023 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою її приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання була затримана 04.04.2023 року в м. Тлумач Івано-Франківської області, про що свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.04.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2023 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 80520,0 грн. Згідно довідки про звільнення Івано-Франківської ДУ виконання покарань (№ 12) від 06.04.2023 року ОСОБА_4 після внесення застави в розмірі 80520,0 грн. була звільнена з цієї установи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_4 у виді застави з покладеними на неї обов`язками, залишити без змін. Відповідно до ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 04.04.2023 року до 06.04.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експертів для проведення експертиз згідно довідок експертної установи в сумі 2642,92 грн., в т.ч.: 1132,68 грн. за експертизу № СЕ-19/109-22/8505-Д від 31.08.2022 року, 1510,24 грн. за експертизу № СЕ-19/109-23/4340-Д від 10.04.2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 20 березня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй визначене сторонами угоди покарання, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 04.04.2023 року до 06.04.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_4 у виді застави з покладеними на неї обов`язками, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 користь держави 2642,92 грн. (дві тисячі шістсот сорок дві гривні 92 копійки) процесуальних витрат.

Після вступу вироку в законну силу речові докази, а саме:

- сліди пальців рук, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, залишити при матеріалах прокурорського кримінального провадження;

- пластикову кришку зеленого кольору, яка зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_8