У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення

ДУ «Казанківська виправна колонія №93»)

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріалів за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- застосовано захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2023 року у застосовано засудженого ОСОБА_6 захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 3 місяці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що відносного нього необґрунтовано застосовано захід стягнення у вигляді переведення його до приміщення камерного типу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» звернулася до суду з поданням, посилаючись на те, що 14.12.2023 близько 09-30 год. засуджений ОСОБА_6 відмовився здійснювати прибирання в камері № 4 ДІ30, в якій утримується сам, чим порушив вимоги ч.2 ст.118 КВК України.

Засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи призначене судом покарання у Казанківській ВК №93, характеризується задовільно. Має 21 стягнення, 6 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має. Є злісним порушником вимог режиму утримання. У відношенні до представників адміністрації не ввічливий, не коректний та не тактовний, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться негативно. Не виконує разові доручення по прибиранню місць позбавлення волі, до праці ставиться негативно, веде дещо пасивний спосіб життя. Систематично порушує розпорядок дня установи. З проведених бесід позитивних висновків для себе не робить, не вважає за потрібне їх виконання. Не завжди охайний. Дотримується правил санітарно-гігієнічних норм під контролем адміністрації установи. Участі у реалізації програми диференційного виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, не працює. За характером не самокритичний, не цілеспрямований, не завжди врівноважений, важко піддається виховному впливу та впливу більш сильних особистостей.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що подання ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» щодо порушення засудженим ОСОБА_6 правил внутрішнього розпорядку режиму утримання є обґрунтованим.

Позиції учасників судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що не відмовлявся прибирати у камері, проте не прибирав, оскільки було відсутнє водопостачання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13-2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Згідно ч.1 ст.132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватися такий захід стягнення, як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Частиною 1 статті 134 КВК України передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Проте, судом першої інстанції вказаних вимог не дотримано.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців. Початок строку - 19.01.2022, кінець строку- 07.02.2025. У ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» засуджений ОСОБА_6 перебуває з 20.01.2023.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_6 має 21 стягнення, 6 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має.

Відповідно рішенню дисциплінарної комісії ДУ «Казанківська ВК (№93)» від 15.12.2023 (протокол № 289), засудженого ОСОБА_6 за відмову здійснювати прибирания в камері № 4 ДІЗО, в якій утримується сам, вирішено перевести до приміщення камерного типу на 3 місяці.

Пославшись на протокол №289 засідання дисциплінарної комісії ДУ «Казанківська ВК (№93)» та характеристику засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність обставин, зазначених у поданні начальника ВК про порушення засудженим ОСОБА_6 вимог утримання за наступних обставин.

14.12.2023 близько 09-30 год. засуджений ОСОБА_6 відмовився здійснювати прибирання в камері № 4 ДІ30, в якій утримується сам.

Проте, ці висновки суду першої інстанції не підтверджені відповідними доказами.

В порушення вимог ч. 1 ст.134 КВК України, судом першої інстанції не з`ясовано причини, обставини і мотиви вчинення порушення, не заслухано пояснення засудженого щодо суті проступку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що подання надійшло на розгляд до суду 18.12.2023. Однак, в порушення вимог ч.3 ст. 135 КПК України судом не здійснено повідомлення засудженого про розгляд подання, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 539 КПК України розглядається протягом 24 годин з моменту надходження відповідного клопотання (подання) до суду.

В матеріалах міститься заява засудженого від 18.12.2023 про розгляд подання без його участі. Але, з огляду на перебування засудженого в колонії та нездійснення його виклику судом в установленому законом порядку, є обгрунтовані сумніви у добровільності надання такої заяви засудженим.

До подання додано акт відмови засудженого від надання письмового пояснення. Проте, суд першої інстанції не з`ясував причини такої відмови, та на виконання вимог ч. 1 статті 134 КВК України, не здійснив виклику засудженого до суду з метою надання ним пояснень.

Свій висновок про задоволення подання суд першої інстанції мотивував дослідженими матеріалами подання. Однак, оскаржуване рішення обґрунтовується лише загальною характеристикою засудженого та даними витягу з протоколу № 289 засідання дисциплінарної комісії ДУ «Казанківська ВК (№93)» від 15.12.2023.

Проте, ці дані не доводять провину засудженого у невиконанні покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

До матеріалів подання долучено рапорт №1366/12 щодо порушення режиму утримання.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що зазначений документ, на який відповідно посилається начальник державної установи про застосування щодо засудженого ОСОБА_6 заходу стягнення, не можливо прочитати (почерк не розбірливий), а тому з нього не зрозуміло, в чому виразилось порушення засудженим режиму утримання.

В матеріалах містяться пояснення засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яких зазначено, що в присутності зазначених засуджених ОСОБА_6 відмовився прибирати у камері.

Проте, ці пояснення суд першої інстанції не дослідив, на них не послався на обгрунтування рішення. Також суд першої інстанції не перевірив та не з`ясував, чи дійсно ці засуджені залучалися до складання акту відмови ОСОБА_6 від надання письмового пояснення, за яких обставин, хоча у поданні зазначено, що у камері ДІЗО засуджений перебував один.

Інших доказів, які б свідчили про зазначені у поданні порушення, матеріали провадження не містять.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 стверджував, що зранку не здійснив прибирання через відсутність водопостачання, тобто з поважної причини.

Ці пояснення засудженого наданими до суду матеріалами не спростовані.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що в матеріалах судового провадження містяться характеристики засудженого ОСОБА_6 , які містять протиріччя. Зокрема, у поданні начальника ВК зазначено, що засуджений у відношенні до представників адміністрації не щирий, не тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем.

Разом з тим, у характеристиці зазначено, що засуджений ввічливий, тактовний. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. За характером спокійний та врівноважений. Зовні охайний, вимоги санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.

Стаття 132 КВК України передбачає заходи стягнення, що застосовуються до осіб, позбавлених волі за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон.

Переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців, є найсуворішим заходом стягнення.

Однак, оскаржуване рішення про застосування такого виду стягнення до засудженого, не вмотивоване. Надані до суду матеріали не доводять поза розумним сумнівом винуватість засудженого ОСОБА_6 у порушенні установленого порядку відбування покарання за наведених у поданні обставин та необхідності застосування саме такого найсуворішого заходу стягнення як переведення до приміщення камерного типу.

За наведеного, доводи засудженого про безпідставність застосування до нього даного виду заходу стягнення є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Тому, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 , якою застосовано захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» про застосування у відношенні засудженого ОСОБА_6 заходу стягнення у вигляді його переведення із дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу при установі строком на 3 місяці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9