Справа № 716/1007/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004819 від 19.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 із повною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 19 грудня 2023 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ-21114», реєстраційний номер

НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби, автодорогою Т-2602, сполученням «Чернівці - Заставна», де відсутнє вуличне освітлення, поза межами населеного пункту, неподалік с. Васловівці, в адміністративних межах Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони м. Заставна в напрямку м. Чернівці із допустимою швидкістю близько 70 км/год.

Наближаючись до дорожнього знаку 5.60 ПДР «кілометровий покажчик «14», що розташований на ділянці автодороги Т-2602, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме пішохода ОСОБА_7 , який рухався по проїзній частині дороги у попутному напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та продовжив рух внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_7 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 977 від 19.01.2024 р. спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 12.3, 31.4.3 (а, г) Правил дорожнього руху, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д), які лише сприяли порушенню вищевказаних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 31.4.3. Зовнішні світлові прилади:

- а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

- г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, висловив щирий жаль, що так сталося та попросив побачення у сім`ї потерпілого. Пояснив, що він є власником автомобіля марки «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_1 , який він використовував для надання послуг таксі. 19.12.2023, ввечері він відвіз клієнтів у с. Веренчанка, звідки повертався один на своєму транспортному засобі додому в сторону м. Чернівці. Швидкість руху була близько 70 км/год та ввімкнене ближнє світло автомобіля. Коли проїхав с. Малий Кучурів, а також покажчик населеного пункту с. Васловівці, побачив що на зустріч йому їхав автомобіль «Мерседес Спринтер», який засліпив його світлом свої фар. В той час він побачив пішохода, який рухався по проїзній частині дороги у попутному напрямку, але навіть не встиг зреагувати, бо натиснув на гальма, після того, як задів людину та протягнув її пару метрів. Після чого він зупинив свій автомобіль, вийшов, щоб надати допомогу пішоходу, який лежав у шанці. Він викликав швидку допомогу та поліцію. Обвинувачений просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки це погіршить фінансове становище його сім`ї. Він є досвідченим водієм, має 30 років водійського стажу, офіційно не працює, але використовує автомобіль для отримання коштів від «таксування».

Потерпіла ОСОБА_6 , допитана в судовому засіданні вказала, що обставини ДТП, що сталася з її чоловіком ОСОБА_7 їй не відомі. Нажаль її чоловік багато років зловживав алкоголем. В той день 19.12.2023 у них в сім`ї виник конфлікт, оскільки з самого ранку ОСОБА_8 прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та намагався полагодити електричний щиток. Переживаючи за безпеку для його життя, вони з донькою намагалися його зупинити, щоб він не мав справу із струмом, тому викликали наряд поліції. Але ще до приїзду поліцейських ОСОБА_8 втік з дому. Ввечері сільський голова прийшов до них та повідомив, що ОСОБА_8 потрапив у ДТП та загинув на місці події. Жодних претензій до обвинуваченого вона не має, просила його суворо не карати.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений, потерпіла не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням висновків експертиз та оголошенням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, згідно з висновком автотехнічної експертизи №СЕ-19/126-24/4805-ІТ від 24.04.2024, в даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_5 необхідно було керуватися вимогами п 12.2 ПДРУ, а з моменту виникнення небезпеки для руху діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДРУ. Щодо технічного стану водію автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_5 необхідно було керуватися вимогами п. 31.4.3 (а,г) ПДРУ. В даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.31.4.3 (а,г) ПДРУ, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної події. В даній дорожній ситуації дії пішохода ОСОБА_7 трактуються вимогами розділу 4 ПДРУ (а.с.293-297).

Відповідно до висновку експерта №977 від 20.12.2023-19.01.2024 смерть ОСОБА_7 настала 19.12.2023 від закритого зламу 2-го шийного хребця з крововиливом в довгастий мозок. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа Кукульняка виявлено етиловий спирт у кількості 2,5 проміле, що по відношенню до живих осіб зазвичай відповідає сильному сп`янінню (а.с. 82-86).

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно за ч.2 ст.286 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно до п.п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких злочинів. Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, під час судового розгляду надавав послідовні визнавальні показання, а також повне добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відсутність претензій з цього приводу у потерпілої від злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Одночасно, враховуючи вище вказані обставини, а також те, що в результаті злочину наступили тяжкі наслідки, з урахуванням характеру та мотивів допущених правил безпеки руху, суд приходить до висновку, про доцільність призначення ОСОБА_5 основного покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з цим, з врахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк, встановлений для додаткового покарання ст.55 КК України, з огляду на наступне.

У кожному випадку призначення покарання за ч.1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами (п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

Суд приходить до висновку, що тяжкість наслідків, які настали внаслідок грубого порушення ОСОБА_5 декількох пунктів Правил дорожнього руху та нехтування ними, зокрема використання технічно несправного автомобіля (та керування ним) із зовнішніми світловими приладами, що не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу ( а саме встановлення на конструктивне місце монтажу одно режимних електроламп ближнього/дальнього світла LED ламп, що може впливати на відстань світлового потоку, направленість світла, в тому числі на видимість в напрямку руху транспортного засобу) свідчать про байдуже ставлення обвинуваченого до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями, та беззаперечно становлять суспільну небезпеку з реальною загрозою заподіяння істотної шкоди людині, що в даному випадку призвело до смерті потерпілого ОСОБА_7 що у свою чергу виключає можливість не застосування до обвинуваченого додаткового покарання.

При визначенні строку, на який обвинуваченого слід позбавити права керувати транспортними засобами, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 набув статус водія, що підтверджується виданим на його ім`я посвідченням водія серії НОМЕР_2 , виданого ДАІ МВС УВС в липні 1996 року (а.с.61), є особою літнього віку, вчинив необережний злочин в тверезому стані. При цьому судом враховується протиправна поведінка самого потерпілого ОСОБА_7 , який на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння та рухався по проїзній частині дороги.

Водночас, суд виходить не лише із формального критерію виду та розміру покарання, а і з фактичних обставин справи, при яких було скоєно обвинуваченим злочин, сукупності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Суд не погоджується з доводами обвинуваченого про необхідність використання ним автомобіля для матеріального забезпечення сім`ї, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_5 займається професійною діяльністю, пов`язаною із керування транспортними засобами, або являється ФОП по наданню послуг таксі чи інших пасажирських перевезень, як і не надано доказів, що цей вид діяльності є єдиним джерелом доходів його родини, що складається з дружини та доньки, котрі являються особами працездатного віку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, віднесено законодавцем до злочинів проти безпеки руху, а тому покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами з урахуванням обставин вчинення вказаного злочину очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як обвинуваченим, так й іншими особами.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно приписів ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з досудової доповіді, складеної Шевченківським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідження інформації , що характеризує особу останнього, з місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин в суспільстві, результати ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вищевикладене, не умисну форму вини останнього, його поведінку після ДТП та в судовому засіданні, яка свідчить про прагнення винного згладити наслідки вчиненого ним діяння. Також суд враховує, що ОСОБА_5 є особою похилого віку та наполягання потерпілої ОСОБА_9 суворо не карати обвинуваченого.

Приймаючи до уваги всі ці пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини в своїй сукупності, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу ОСОБА_5 , суд приходить до переконливого висновку, що на підставі ст. 75 КК України його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також суд вважає, що з ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертиз по справі в сумі 10601 гривень.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.349, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він упродовж іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави вартість витрат за проведення експертиз в сумі 10601,72 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.12.2023 року на автомобіль марки «ВАЗ 21114», номерний знак НОМЕР_1 власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , який перебуває на спеціальному майданчику ГУНП в Чернівецькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів у АДРЕСА_2 .

Речові докази:

автомобіль марки «ВАЗ 21114», номерний знак НОМЕР_1 який перебуває на спеціальному майданчику ГУНП в Чернівецькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

уламки пластику різного розміру, уламок бампера (передньої правої частини переднього бампера автомобіля «ВАЗ -21114 номерний знак СЕ3440ЕВ0 та корпус правого бокового дзеркала заднього вигляду, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути власнику ОСОБА_5 ;

одяг та пару черевиків чорного кольору (взуття), в яке був одягнений ОСОБА_7 на момент ДТП, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому, прокурору та адвокату.

Суддя ОСОБА_10