Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1910/24
Провадження № 1-кп/553/792/2024
В И Р О К

Іменем України

04.07.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 та угоду про визнання винуватості від 12.06.2024 року укладену між прокурором та обвинуваченим:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Затурине, Полтавського району, Полтавської області, українець, громадянин України, із середньою технічною освітою, офіційно не працевлаштований, інваліда 2 групи, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити.

Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз.2 ч.2 ст.16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 цього Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в серпні 2023 року, перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов у мережі інтернет оголошення про виготовлення та продаж посвідчення водія, заповнив форму в якій вказав свій номер телефону для подальшого спілкування.

Після цього ОСОБА_5 написала у приватні повідомлення невідома особа з не встановленого слідством акаунту в застосунку «Телеграм» та ОСОБА_5 вступив в усну платну домовленість з невстановленою слідством особою, з приводу виготовлення останнім водійського посвідчення з метою подальшого його використання за цільовим призначенням. При цьому цілком усвідомлюючи, що дане водійське посвідчення, повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Постанови Кабінетів Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року (Із змінами, внесеними, згідно з Постановою Кабінетом Міністрів № 653 від 22.09.2016 року), «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» ОСОБА_5 , надавши невстановленій слідством особі, власну фотокартку в електронному вигляді та свої персональні дані, для подальшого розміщення її на бланку.

Після цього, ОСОБА_5 у вересні 2023 року поштовим зв`язком отримав від невстановленої особи виготовлений на його замовлення підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С», «D1», «D», «BE», «C1E», «CE», «D1E», «DE», видане згідно його змісту 06.09.2023, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Таким чином, за вчинення дій які виразились пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання іншою особою, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України.

25.05.2024 о 00:23 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи автомобілем, під час перевірки у нього документів працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_2 , пред`явив командиру роти № НОМЕР_2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП ОСОБА_6 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С», «D1», «D», «BE», «C1E», «CE», «D1E», «DE», видане, згідно його змісту 06.09.2023, заповнене на ім`я ОСОБА_5 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, тобто використав у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Таким чином, за вчинення дій, які виразились у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

12.06.2024 року між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної та підписаної сторонами угоди, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією, обвинувачений беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, сторони узгодили покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн., за ч.4 ст.358 КК України у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680грн., та остаточно призначити покарання виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , винним себе визнав повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин скоїв при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Просив затвердити укладену між ним і прокурором угоду, укладення угоди є добровільним.

Адвокат ОСОБА_4 просила затвердити укладену угоду.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити укладену угоду.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого. Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.06.2024 року укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 ,

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання за:

-ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн ;

-ч.4 ст.358 КК України у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680грн.

Відповідно за ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн.

Процесуальні витрати у сумі 2650,48грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази:

-посвідчення водія, диск зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтава протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1