Справа № 211/3296/23
Провадження № 1-в/211/48/24
У Х В А Л А

іменем України

06 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

за відсутності: представника органу пробації, засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Кривому Розі подання Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , -

встановив:

До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 в місця відбування покарання строком на 5 років позбавлення волі відповідно до вироку Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року .

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання посилаючись на його необгрунтованість .

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду подання до суду не звернувся, тому на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим розглянути подання у його відсутність за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали подання , вислухавши думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 8 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання, зокрема, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч 4 КК України та призначено йому узгоджене покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі та на підставі ст.. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 ( один ) рік із покладенням обов`язків передбачених ст.. 76 КК України .

Але засуджений ухилився від відбування покарання , не виконує обов`язки покладені на нього вироком суду , до органу пробації не з`являється без поважних причин, що стало підставою для звернення органу пробації до суду із цим поданням.

Разом з тим, вирок суду від 05 червня 2023 було ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначене останньому покарання є узгодженою мірою покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Згідно з ч. 3 ст. 476 КПК України суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Отже, при невиконанні засудженим вироку суду, який ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості, в тому числі невиконання узгодженого сторонами та призначеного судом покарання, у силу положень ст. 476 КПК України, повинен застосовуватись спеціальний порядок, який полягає не у направленні органом пробації до суду подання про скасування звільнення, а у зверненні прокурора до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Таким чином, невиконання засудженим ОСОБА_4 умов укладеної угоди про визнання винуватості, є підставою для скасування вироку, яким затверджено таку угоду, відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, питання про скасування міри кримінального покарання, визначеного вироком суду на підставі угоди КПК України врегульовано спеціальними нормами.

Такий висновок узгоджується з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», де п. 23 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Суд здійснюючи розгляд таких клопотань, має чітко відмежовувати невиконання угоди (ч. 1 ст. 476 КПК), яке тягне за собою скасування вироку, постановленого на підставі угоди, від умисного невиконання угоди (ч. 5 ст. 476 КПК), яке, окрім скасування вироку, є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Тобто, у цьому випадку, при порушенні засудженим умов укладеної угоди про визнання винуватості, у силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направленні до суду подання про скасування звільнення , а ґрунтується на зверненні визначених КПК України осіб до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

І лише після відмови суду у скасуванні угоди є можливим направлення звернення у загальному порядку.

Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, тож звернення безпосередньо до суду з питанням, передбаченим ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, оскільки діючим КПК України передбачено інший порядок вирішення питання невиконання угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в задоволенні зазначеного подання слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 26 КВК України, керуючись ст. ст. 369-372, 395, 472-476, 537, 539 КПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні подання Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в семи денний строк з часу її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1