КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2928/2024 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ЄУН: 369/7435/20 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000271, внесеному до ЄРДР 8 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2024 року,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000271 від 8 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повернутий прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , як такий, що не відповідає ст. 291 КПК України, для усунення недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор зазначає, що з висновками суду погодитись не можливо, оскільки обставини, вказані в ухвалі як підстава для повернення обвинувального акту прокурору, не відповідають дійсності. Так, прокурор наголошує, що обвинувальний акт відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КК України, оскільки містить анкетні відомості обвинуваченого, а саме його прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство, що підтверджується текстом обвинувального акту.

При цьому, як зазначає прокурор, судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту з формальних підстав та необґрунтовано відмовлено прокурору у клопотанні про повторне надання дозволу на затримання з метою приводу і розшук обвинуваченого, оскільки попередня аналогічна ухвала ухвалена тим саме судом з тих саме підстав, однак, не була дієва через незалежні від суду та прокурора обставин та зумовлена поведінкою обвинуваченого, а саме - переховуванням. Суд фактично, один раз надавши дозвіл на затримання обвинуваченого та оголосивши розшук останнього, визнав належним чином встановленим його місце проживання і, оскільки обвинувальний акт не змінювався, мав зайняти послідовну позицію, задовольнивши повторне клопотання.

Потерпілий та обвинувачений повідомлялись про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, проте, до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Зважаючи на позицію прокурора, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також додатково надані прокурором докази на підтвердження своєї позиції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повертаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурору, суд першої інстанції послався в ухвалі на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, обґрунтовуючи ухвалу тим, що в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час підготовчого провадження судом неодноразово обвинуваченому направлялися повістки - виклики до суду за місцем проживання, які поверталися із зазначенням «за закінченням терміну зберігання». Ухвали суду про примусовий привід обвинуваченого у судове засідання, працівниками правоохоронних органів, не виконані.

15 серпня 2022 року обвинувачений в порядку ст. 355 КПК України ухвалою суду був оголошений у розшук, наданий дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд в оскаржуваній ухвалі вказав, що станом на 29 січня 2024 року строк дії ухвали суду закінчився, обвинувачений не розшуканий.

Вказана обставина, на переконання суду, свідчить про те, що слідчим та прокурором не було встановлено належним чином місце фактичного проживання обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність можливості та законних підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Перелік вимог до обвинувального акту передбачений ст. 291 КПК України, є вичерпним, і передбачає, серед іншого, обов`язковість анкетних відомостей про обвинуваченого: прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За змістом обвинувального акту у ньому вказано прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого, дата та місце народження, громадянство, національність, дані про сімейний стан, відсутність місця роботи, місце як реєстрації: АДРЕСА_2 , так і фактичного проживання: АДРЕСА_1 , дані про судимість (ас. 2), тобто, всупереч висновків суду першої інстанції, слідчим під час досудового розслідування встановлено місце проживання обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не мав жодних підстав для висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, а відтак, на переконання колегії суддів, підстави для його повернення прокурору були відсутні.

Також колегія суддів враховує, що на підтвердження місця проживання обвинуваченого на період проведення дізнання саме за вказаною в обвинувальному акті адресою прокурором під час апеляційного розгляду надані копії документів: характеристики з місця проживання, довідки про звільнення, протоколу допиту підозрюваного, за змістом останнього обвинувачений повідомив, що за вказаною адресою проживає близько року із співмешканкою.

З огляду на встановлені обставини, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що слідчим не було встановлено місце проживання обвинуваченого на час проведення дізнання та складання обвинувального акту, є передчасним та не ґрунтується на матеріалах справи.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції ухвали про привід обвинуваченого постановлені без виходу до нарадчої кімнати, занесені секретарем в журнали судових засідань, без вказівки будь-яких даних про особу, щодо якої застосовано привід, без зазначення місця проживання та реєстрації такої особи, а у деяких ухвалах і без вказівки, кому саме доручено виконання приводу (ас. 18, 49, 56).

Окрім того, згідно з копіями листів, наявних у матеріалах кримінального провадження, копії журналів судового засідання направлялись для виконання до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області та до Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області (ас. 20, 50, 59). Проте, жодних даних про отримання копій ухвал про привід обвинуваченого управлінням поліції або прокуратурою, матеріали справи не містять, як і не містять будь-яких даних про їх виконання або неможливість виконання.

Також колегія суддів звертає увагу, що ухвалою суду від 15 серпня 2022 року оголошено розшук обвинуваченого та зупинено судове провадження до розшуку обвинуваченого (ас. 64).

Проте, крім копії листа (ас. 66), будь-які дані про направлення вказаної ухвали на виконання, як і відомості про її виконання або неможливість виконання, матеріали справи не містять.

Незважаючи на те, що неявка обвинуваченого у підготовче судове засідання є перешкодою для призначення судового розгляду кримінального провадження, на думку колегії суддів, ця перешкода не може бути усунута шляхом повернення обвинувального акту прокурору, оскільки стадія досудового розслідування вже завершена, і прокурор, на відміну від суду, позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії, направлені на встановлення місця знаходження обвинуваченого.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 335 КПК України, у разі оголошення розшуку обвинуваченого, судове провадження зупиняється до його розшуку. Закінчення розшуку обвинуваченого, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9, ст. 282 КПК України, є підставою для відновлення кримінального провадження та призначення його до судового розгляду. Проте, у даному кримінальному провадженні судове провадження не відновлено, а 29 січня 2024 року суд в межах зупиненого судового провадження виніс ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене, за відсутності будь-яких даних на підтвердження висновків суду, колегія суддів не може погодитись з тим, що органом досудового розслідування не встановлено фактичне місце проживання обвинуваченого, у зв`язку з чим доводи прокурора про те, що обвинувальний акт містить анкеті дані обвинуваченого, у тому числі і місце проживання останнього, яке було встановлено під час досудового розслідування, є обґрунтованими та підтверджується змістом обвинувального акту.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурорувідповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000271 від 8 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повернутий прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , як такий, що не відповідає ст. 291 КПК України, для усунення недоліків - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4