Справа № 711/1321/24
Номер провадження 1-кп/711/305/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 04.01.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янка, Черкаської області, з вищою освітою, ФОП, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом, учасником бойових дій, депутатом на являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

із участю в судовому розгляді:

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , 04 січня 2024 року близько 11 години 32 хвилин керуючи автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СТ/010Е-24 від 17.01.2024 деталі робочої гальмівної системи, ходової частини та рульового керування автомобіля перебували у працездатному стані та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Сінна зі сторони вулиці Гоголя, на регульованому перехресті з вулицею Чигиринська, поблизу будинку №1/25 по вулиці Сінна, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Чигиринська для подальшого руху в напрямку до вулиці Симиренківська, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 16.2. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутньому напрямку.

Під час руху він, керуючи автомобілем Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Сінна зі сторони вулиці Гоголя, на регульованому перехресті з вулицею Чигиринська, поблизу будинку №1/25 по вулиці Сінна, при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вулиці Чигиринська для подальшого руху в напрямку до вулиці Симиренківська, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а саме перед зміною напрямку свого руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не зупинив керований ним автомобіль марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед регульованим пішохідним переходом через проїзну частину вулиці Чигиринська, який позначений дорожньою розміткою 1.14.2, дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Правил дорожнього руху України, та світлофорними об`єктами, які працювали у звичному режимі та на яких для пішоходів перебував у ввімкненому режимі зелений сигнал світлофора, не дав дорогу, а продовжив свій рух, чим створив небезпеку для руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинала проїзну частину вулиці Чигиринська по вказаному регульованому пішохідному переходові справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 03-01/117 від 05.02.2024 року, причиною смерті є черепно-мозкова травма, яка в своєму перебігу призвела до розвитку набряку-набубнявіння головного мозку. Зазначена черепно-мозкова травма представлена у вигляді: крововиливу у м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні та у лівий скроневий м`яз, перелому кісток склепіння черепа, крововиливів під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, забою речовини головного мозку. Вказана черепно-мозкова травма виникла від дії тупих предметів, можливо в час та за обставин дорожньо-транспортної пригоди та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Окрім вище вказаної черепно-мозкової травми виявлено перелом лівого поперечного відростку другого шийного хребця, який виник від дії тупих предметів, можливо одномоментно з вищевказаною черепно-мозковою травмою та належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Також було виявлено синці на верхніх кінцівках, які виникли від дії тупих предметів, можливо одномоментно з вищевказаною черепно-мозковою травмою та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Між виявленою черепно-мозковою травмою та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок.

Спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/026Е-24 від 26.01.2024, з порушенням водієм автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3.б), 10.1. та 16.2. Правил дорожнього руху України.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено у обвинуваченні, та надав суду наступні покази. Того дня він керував автомобілем Ford Transit по вул. Сінна. На перехресті з вул. Чигиринська він здійснював поворот наліво, для пішоходів горів зелений сигнал світлофора, він пропустив декількох людей і почав рух на першій передачі. Раптово брат сказав, що є пішоход, якого він побачив і застосував екстрене гальмування, але не уникнув збиття пішохода. Пішохода побачив вже перед автомобілем. Коли вийшов з автомобіля, то побачив жінку з явними тілесними ушкодженнями, викликав швидку та поліцію. Після ДТП надавав матеріальну допомогу потерпілій стороні. В скоєному щиро кається та просив суворо не карати.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін судового засідання, не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що претензій до обвинуваченого не має та вважає достатнім призначити покарання не пов`язаним з реальним позбавлення волі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкцією статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, добровільно відшкодував потерпілому завданий збиток, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який згідно ч.5 ст.12 КК України, є тяжким злочином, але з необережною формою вини; характеризується по місцю проживання позитивно; маючого на утриманні малолітню доньку; раніше не судимого; його відношення до скоєного; наявність обставин, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; відсутність претензій у потерпілої; поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі на підставі ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_5 положення ст.69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину підсудним, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст.69 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує позицію потерпілого та те, що ОСОБА_5 раніше ні до кримінальної відповідальності, ні до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, та приходить до висновку про недоцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Суд вважає вказане покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме його особі.

При цьому враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілої сторони та відношення останнього до вчиненого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта сплачені до початку судового розгляду.

Скасувати арешт накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.01.2024 року на автомобіль Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Запобіжний захід закінчився та в подальшому не обирався.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 368-371, 374,615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі,без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 01 (один) рік з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76КК України.

Згідно з положеннями п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні .

Процесуальні витрати сплачені ОСОБА_5 до початку судового розгляду.

Скасувати арешт накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.01.2024 року на автомобіль Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити власнику за належністю;

- лазерний диск «Axent DVD+R» долучений та зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1