Провадження 1-кп/193/71/24
В И Р О К

іменем України

19 липня 2024 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених - ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 21.02.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе,Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мар`є-Дмитрівка, Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,раніше судимого:

-вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України призначено іспитовий строк 3 роки;

-вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено 5 років 1 день позбавлення волі;

-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.092021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 грн, заміненого ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2022 року на 50 годин громадських робіт; 26.01.2023 знятий з обліку у зв`язку з виконанням призначеного покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17.11.2023 приблизно о 12 годині 00 хвилин разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проходили повз територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де біля території побачили вантажний автомобіль КАМАЗ сіро-помаранчевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел таємно викрасти дизельне паливо, яке знаходиться в баку вказаного автомобіля та він запропонував ОСОБА_5 спільно таємно викрасти вищевказане майно, на що останній надав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 18.11.2023 приблизно о 00:10 годині, спільно з ОСОБА_5 , прибули до обумовленого місця, а саме території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , поблизу якого розміщений вантажний автомобіль КАМАЗ сіро-помаранчевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Далі, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, та впевнившись у тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , знайшовши неподалік пластикові пляшки в кількості 4 штук ємністю по 5 літрів кожна та підійшовши до вантажного автомобіля КАМАЗ сіро-помаранчевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 та зняли накинутий незачинений навісний замок на баку з дизельним паливом, тим самим проникли в сховище, де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи що діють в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, за допомогою раніше заготовленого гумового шлангу, злили разом дизельне паливо до чотирьох пластикових пляшок, заповнивши їх до верху дизельним паливом загальним об`ємом 20 літрів, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після цього, ОСОБА_4 з ОСОБА_5 взяли заповнені дизельним паливом пляшки в кількості чотирьох штук та покинули місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1030/24 від 22.02.2024, на загальну суму 1030 грн 80 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 10.02.2024 приблизно о 12:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проходили повз територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де на території двору побачили пластикові каністри. Після пропозиції ОСОБА_5 викрасти дизельне паливо, яким можливо були заповнені вказані пластикові каністри, у ОСОБА_4 виник умисел спільно таємно викрасти вищевказане майно, на що він дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 11.02.2024 приблизно о 00:10 годині, спільно з ОСОБА_5 , прибули до обумовленого місця, а саме території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Далі, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та впевнившись у тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 проникли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що діють в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, взяли дві пластикові каністри ємністю по 20 літрів кожна з вмістом дизельного палива. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до сільськогосподарського приміщення на території домоволодіння, де на вході будівлі побачив бензопилу марки Husgvarna 340 ХР помаранчевого кольору, якою також протиправно заволодів. Після цього, ОСОБА_4 з ОСОБА_5 місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном покинули, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_8 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1031/24 від 22.02.2024, на загальну суму 5622 грн. 60 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в сховище, інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17.11.2023, приблизно о 12 годині 00 хвилин, проходили повз територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де біля території побачили вантажний автомобіль КАМАЗ сіро-помаранчевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Після пропозиції ОСОБА_4 викрасти дизельне паливо, яке знаходилось в баку вказаного автомобіля, у ОСОБА_5 виник умисел спільно таємно викрасти вищевказане майно, на що він дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_5 18.11.2023 приблизно о 00:10 годині, спільно з ОСОБА_4 , прибули до обумовленого місця, а саме території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , поблизу якого розміщений вантажний автомобіль КАМАЗ сіро-помаранчевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Далі, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та впевнившись у тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , знайшовши неподалік пластикові пляшки в кількості 4 штук ємністю по 5 літрів кожна та підійшовши до вантажного автомобіля КАМАЗ сіро-помаранчевого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 та зняли незачинений накинутий навісний замок на баку з дизельним паливом, тим самим проникли в сховище,де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи що діють в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, за допомогою раніше заготовленого гумового шлангу злили разом дизельне паливо до чотирьох пластикових пляшок, заповнивши їх до верху дизельним паливом загальним об`ємом 20 літрів, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після цього, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 взяли заповнені дизельним паливом пляшки в кількості чотирьох штук та покинули місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1030/24 від 22.02.2024, на загальну суму 1030 грн 80 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 10.02.2024, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проходили повз територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де на території двору побачили пластикові каністри. Після пропозиції ОСОБА_5 викрасти дизельне паливо, яким можливо були заповнені вказані пластикові каністри, у ОСОБА_4 виник умисел спільно таємно викрасти вищевказане майно, на що він дав свою добровільну згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 11.02.2024 приблизно о 00:10 годині, спільно з ОСОБА_4 , прибули до обумовленого місця, а саме території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Далі, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та впевнившись у тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 проникли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи що діють в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, взяли дві пластикові каністри ємністю по 20 літрів кожна з вмістом дизельного палива. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до сільськогосподарського приміщення на території домоволодіння, де на вході біля будівлі побачив бензопилу марки Husgvarna 340 ХР помаранчевого кольору, якою також протиправно заволодів. Після цього, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 винесли каністри з дизельним паливом та бензопилу та покинули місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1031/24 від 22.02.2024, на загальну суму 5622 грн. 60 коп..

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в сховище, інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище (інше приміщення) за попередньою змовою, групою осіб.

При цьому, у кримінальному провадженні 19 березня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, претензій до обвинувачених не мають, оскільки завдані ним збитки були відшкодовані.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_6 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище (інше приміщення) за попередньою змовою, групою осіб, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме: добровільне відшкодування завданого збитку, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі з можливістю звільнити його від відбування якого з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, яке узгоджене сторонами.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище (інше приміщення) за попередньою змовою, групою осіб.

При цьому, у кримінальному провадженні 19 березня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 зі згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_6 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище (інше приміщення) за попередньою змовою, групою осіб, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, а саме: добровільне відшкодування завданого збитку, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі з можливістю звільнити його від відбування якого з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому покарання, яке узгоджене сторонами.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 березня 2024 року між прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , зі згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 березня 2024 року між прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , зі згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази: дві пластикові каністри по 20л, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 - залишити власнику, бензопилу Husgvarna 340 ХР помаранчевого кольору, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_8 -залишити власнику. Чотири пластикові пляшки , ємністю 6л, передані до камери збереження речових доказів - знищити (квитанція № 372).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Матеріали кримінального провадження за № 0000041 на 207 арк. зберігати при матеріалах кримінальної справи № 193/471/24 , 1-кп/193/71/24.

Суддя ОСОБА_1