Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1095/2024 Справа № 641/2775/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 26.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що в провадженні сектору дізнання ВП в метрополітені перебувають матеріали кримінального провадження № 0000018 від 26.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 26.04.2024 о 12.40 на станції «Південний вокзал» КП «Харківський метрополітен» виявлено військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді стрільця у званні солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ та патрони калібру 5.45х39 у кількості 61 штуки, які останній зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

26.04.2024 згідно рапорту поліцейського СПП № 3 ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області капрала поліції ОСОБА_5 , під час несення служби на станції «Південний вокзал» КП «Харківський метрополітен» спільно капралом поліції ОСОБА_6 та сержантом ХЗВ ВСП ОСОБА_7 о 12:40 був виявлений військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запитання: «Чи маєте Ви при собі заборонені законом предмети?», ОСОБА_4 повідомив, що має при собі гранату Ф-1 із запало та набої калібру 5.45 у кількості 61 штука. Після чого про даний факт було сповіщено ЧЧ ВП в метрополітені, викликано СОГ та ВТС.

Цього ж дня, у приміщенні кімнати поліції на станції «Південний вокзал» КП «Харківський метрополітен» слідчим СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_8 , було проведено огляд місця події, в ході якого оглянуто та вилучено:

- корпус ручної осколкової гранати Ф-1, із маркуванням «59-53 Т» поміщений до паперового конверту Національної поліції України з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами;

- підривач до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, із маркуванням «UZRGM 354 Р-112 68, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 », поміщений до паперового конверту Національної поліції України з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами;

- 61 патрон калібру 5,45х39,із маркуванням «17…91» - 60 штук, із маркуванням «3… 90» - 1 штука, поміщені у сейф-пакет №RIC2154016 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами.

26.04.2024 вказані матеріали були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

26.04.2024 слідчим СВ ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_8 винесено постанову про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме: корпусу ручної осколкової гранати Ф-1, підривача до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, набоїв калібру 5.45х39 до АК у кількості 61 штука.

Вищевказані предмети були вилучені у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор вважає, що вилучене під час проведення огляду місця події майно є предметом кримінального провадження та має доказове значення.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором та володільцем мана, було подано заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вказані прокурором у клопотанні предмети, мають доказове значення у кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на корпус ручної осколкової гранати Ф-1, із маркуванням «59-53 Т», поміщений до паперового конверту Національної поліції України з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами; підривач до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, із маркуванням «UZRGM 354 Р-112 68, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 », поміщений до паперового конверту Національної поліції України з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами; 61 патрон калібру 5,45х39, із маркуванням «17…91» - 60 штук, із маркуванням «3…90» - 1 штука, поміщені у сейф-пакет №RIC2154016 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1