Справа № 333/9604/23
Провадження № 1-кс/333/3352/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача, яке полягає у відмові у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення дізнавача, яке полягає у відмові у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023.

Скарга обґрунтована тим, що сектором дізнання відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Вказане кримінальне провадження було розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень судовими експертами Запорізької філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 . Суть вчинення злочинів полягала, зокрема, у фальсифікації висновку судово-психіатричного експерта № 41 від 15.02.2023, в якому протиправно викривлено обставини психічного здоров`я дружини ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою створення уяви, що її самогубство стало наслідком психічних захворювань, а не її доведення до цього з боку службових осіб правоохоронних органів.

ОСОБА_3 вважає, що вищевказаними судовими експертами йому спричинено моральну шкоду, оскільки у наданому висновку було сфальсифіковано діагноз його дружини діючого адвоката, як виражений депресивний психоз, при якому людина фізично і інтелектуально не здатна вчинити самогубство.

В ч. 2 ст. 55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Керуючись вищенаведеною нормою, ОСОБА_3 виходив з того, що має процесуальний статус потерпілого у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023. При цьому, постанову про відмову у визнанні його потерпілим, в порядку ч. 5 ст. 55 КПК України, він не отримував. З огляду на це, ОСОБА_3 звернувся до дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 із клопотанням, в якому просив:

- доручити своєю постановою проведення його допиту у процесуальному статусі потерпілого у кримінальному провадженні № 0000549 від 07.08.2023 за ч. 1 ст. 384 КК України відповідному органу досудового розслідування Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- повідомити його про результат розгляду клопотання у строк, встановлений у ст. 220 КПК України.

20.10.2023, поштовим зв`язком, ОСОБА_3 отримав у відповідь постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 13.10.2023, якою було відмовлено у задоволенні мого клопотання.

Вказане процесуальне рішення було мотивоване тим, що станом на 13.10.2023 року у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтвердили наявність завданої моральної, фізичної або майнової шкоди, а також тим, що дізнавач отримав вказівки прокурора, в порядку ст. 36 КПК України допитати ОСОБА_3 у процесуальному статусі свідка.

ОСОБА_3 вважає, що мотивування прийнятого дізнавачем рішення є незаконним та таким, що суперечить саме собі, з наступних причин.

По-перше, в ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Натомість, ані слідчим, ані прокурором не було винесено постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

По-друге, в ч. 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

При цьому, в п. 3 резолютивної частини постанови від 13.10.2023 дізнавач ОСОБА_8 вказав, що постанова може бути оскаржена слідчому судді у встановленому КПК України порядку.

В той же час, в п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Таким чином, дізнавач ОСОБА_8 , з одного боку, розглянув клопотання ОСОБА_3 і долучив його до матеріалів кримінального провадження, а також прийняв за результатом його розгляду процесуальне рішення. Вказане свідчить, що клопотання було подано уповноваженою на те особою, у розумінні ч. 1 ст. 220 КПК України. Також, дізнавач залишив за ОСОБА_3 право на оскарження прийнятого ним рішення в порядку судового контролю. Одночасно, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України надає право оскаржити таке рішення особі, якій відмовлено у задоволенні тобто особі, яка має право звернутися з клопотанням і у задоволенні якого їй було відмовлено.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилися, у поданій скарзі просив проводити розгляд справи за його відсутності, через неможливість прибути до м. Запоріжжя з м. Харкова.

Дізнавач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

В п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у задоволення клопотання оскаржити рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

В ч. 2 ст. 55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Одночасно, в ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження № 20000549 від 07.08.2023 було розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, яким йому було спричинено моральної шкоди.

Станом на момент розгляду скарги ОСОБА_3 , відомості про винесення дізнавачем або прокурором постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023 не встановлено. Жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували відсутність у ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого до суду не надано.

В ч. 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Встановлено, що 11.10.2023 до відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому він просив:

- доручити своєю постановою проведення його допиту у процесуальному статусі потерпілого у кримінальному провадженні № 0000549 від 07.08.2023 за ч. 1 ст. 384 КК України відповідному органу досудового розслідування Головного управління Національної поліції в Харківській області;

- повідомити його про результат розгляду клопотання у строк, встановлений у ст. 220 КПК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 13.10.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 було відмовлено на підставі того, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтвердили наявність завданої моральної, фізичної або майнової шкоди, а також тим, що дізнавач отримав вказівки прокурора, в порядку ст. 36 КПК України допитати ОСОБА_3 у процесуальному статусі свідка.

Суд критично підходить до обґрунтування постанови дізнавача про відмову у задоволенні клопотання у зв`язку із тим, що у разі відсутності доказів, які б підтвердили наявність завданої моральної, фізичної або майнової шкоди особі, що звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення, дізнавач, прокурор мають прийняти рішення у порядку ч. 5 ст. 55 КПК України про відмову у визнанні її потерпілим. З моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і до прийняття відповідної постанови про відмову у визнанні потерпілим, вказана особа користується правами потерпілого, передбаченими ст. 56 КПК України, у тому числі правом на подання клопотань, в порядку ст. 220 КПК України. При цьому, процесуальний статус потерпілого визначається ст. 55 КПК України, а не рішенням та/або вказівками прокурора у кримінальному провадженні.

В ч. 1 ст. 95 КПК України встановлено, що показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, вбачається, що показання ОСОБА_3 мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, а такому, він має бути допитаний у процесуальному статусі потерпілого.

Одночасно, в ч. 6 ст. 218 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.

В світі цього видається, що прохання ОСОБА_3 бути допитаним у м. Харкові, з урахуванням місця його проживання, є обґрунтованим і може бути задоволено, шляхом направленням дізнавачем, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження № 20000549 від 07.08.2023, відповідної постанови.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбаченихКПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на рішення дізнавача, яке полягає у відмові у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36,401,55,56,95,220,224, 303,304,307,309,532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , викладене у формі постанови від 13.10.2023 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023, задовольнити.

Скасувати рішення дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , викладене у формі постанови від 13.10.2023 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 04.10.2023 у кримінальному провадженні № 20000549 від 07.08.2023.

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, у провадження якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000549 від 07.08.2023 за ч. 1 ст. 384 КК України, доручити своєю постановою проведення допиту ОСОБА_3 у процесуальному статусі потерпілого у кримінальному провадженні № 0000549 від 07.08.2023 за ч. 1 ст. 384 КК України відповідному органу досудового розслідування Головного управління Національної поліції в Харківській області, за місцем проживанням ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1