Справа № 477/1547/24
Провадження № 1-кп/477/381/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000302, по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грейгове Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу за мобілізацією на посаді командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше судимого 13 липня 2023 року Ленінським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 15 травня 2024 року близько 15 год. 00 хв. разом з потерпілим ОСОБА_3 перебували в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, обвинувачений ОСОБА_2 , шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_3 дати йому мобільний телефон, на що той, будучи введеним в оману щодо справжніх цілей отримання його телефону, погодився та передав обвинуваченому ОСОБА_2 для тимчасового користування свій мобільний телефон марки «Россо ХЗ Pro», вартістю 3662 грн.

Після отримання від потерпілого ОСОБА_3 вказаного телефону, обвинувачений ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 3662 грн.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_2 звернувся із заявою до процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборонній Південного регіону ОСОБА_4 , згідно з якою він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_2 та його згоду з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтверджено захисником адвокатом ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис у вищезазначеній заяві.

Вищевказана заява узгоджується з позицією обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, під час якого він також визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000302.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт у порядку спрощеного провадження, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 4 статті 107 ЦПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорюються учасниками судового провадження та підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 0000302.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 10 березня 2022 року громадянина ОСОБА_2 , який був призваний за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року Про загальну мобілізацію, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10 березня 2022 року № 62 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду навідника мінометного взводу мінометної батареї десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2022 № 94 солдата ОСОБА_2 , навідника мінометного взводу мінометної батареї десантно-штурмового батальйону, який прибув з військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.09.2023 № 253 солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 31 серпня 2022 року № 143-РС на посаду командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є відправлення до військової частини з відповідного територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_4 .

Відтак, з 10 березня 2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно з положеннями ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний суворо дотримуватися Конституції України та законів України, правил військової ввічливості, поважати честь і гідність кожної людини, бути зразком високої культури, скромності й витримки, ґрунтувати відносини з іншими військовослужбовцями на взаємній повазі, бути хоробрим і дисциплінованим, берегти військову честь, захищати свою і поважати чужу гідність, не допускати негідних дій самому і утримувати від здійснення цих дій інших військовослужбовців, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 68 Конституції України солдат ОСОБА_2 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 15 травня 2024 року близько 15 год. 00 хв. солдат ОСОБА_2 разом з потерпілим ОСОБА_3 перебували в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, ОСОБА_2 , шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_3 дати йому мобільний телефон, на що останній, будучи введеним в оману щодо справжніх цілей отримання його телефону, погодився та передав ОСОБА_2 для тимчасового користування свій мобільний телефон марки «Россо ХЗ Pro», вартістю 3662 грн.

Після отримання від ОСОБА_3 вказаного телефону, ОСОБА_2 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 3662 грн

Суд, враховуючи заяву обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку знайшла своє підтвердження, обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 190 КК України, а саме: заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) і його дії органом досудового розслідування кваліфіковано вірно.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який належить до кримінальних проступків, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем проходження служби, має сталі соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не можуть бути застосовані до військовослужбовців.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 56, ч. 3 ст. 61 КК України до військовослужбовців строкової служби не можуть бути призначені покарання у виді: громадських робіт та обмеження волі. Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем за мобілізацією, то закон не забороняє застосовувати щодо нього вищезазначені види покарань.

За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, та враховуючи особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд вважає доцільним застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Оскільки кримінальне правопорушення було вчинене в період іспитового строку за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2023 року, яким обвинувачений був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і йому було призначене покарання у виді 1 року обмеження волі, то, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, слід застосувати правила ст. 71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати на залучення експерта складають 320,00 грн., які на підставі статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речовим доказом розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 369-370, 371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2023 року, призначити обвинуваченому ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня фактичного приведення вироку до виконання, тобто затримання ОСОБА_2 на виконання цього вироку.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 320 (триста двадцять) грн.00 коп.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки «Россо ХЗ Pro», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_3 , - залишити йому як власнику.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку суду, з урахуванням вимог, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1