Справа № 130/1017/22
Провадження №11-кп/801/824/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року,

якою задоволено клопотання прокурора, звернено в дохід держави внесену раніше заставу, визначену ОСОБА_6 в розмірі 50160 (п`ятдесят тисяч сто шістдесят) гривень та змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Жмеринка Вінницької області, з повною загальною середньою освітою, непрацевлаштованому, неодруженому, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 24 вересня 2015 року Жмеринським міськрайонним судом за ч.2 ст.289, ч.2 ст.389 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 11 листопада 2019 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст.391 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці 12 днів,звільнений 22.01.2021 по відбуттю строку покарання,

- який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.190 КК України,

установив:

У провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за ознаками грабежу, тобто відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 , вчиненого в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за ознакою шахрайства, тобто заволодінні майном потерпілого ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою.

12.06.2024 прокурор подав до суду письмове клопотання, яким просив замінити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без альтернативного застосування застави; внесену заставу звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України. Клопотання обґрунтоване тим, що 17.04.2023 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обвинувальний акт направлено для розгляду до Жмеринського міськрайонного суду. В подальшому, запобіжний захід неодноразово продовжувався, однак 20.10.2023 ОСОБА_6 звільнено з ДУ "Вінницька установа покарань №1" у зв`язку з внесенням застави, при цьому на останнього покладено такі обов`язки: 1) не відлучатися з населеного пукту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утримуватись від спілкування з потерпілим. Однак, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово порушував обов`язки покладені на нього ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.10.2023 року, а саме не з`являвся в судові засідання 14.11.2023, 10.01.2024, 27.02.2024, 10.04.2024, 27.05.2024 та не повідомляв суд про причини своєї неявки.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив щодо взяття його під варту за клопотанням прокурора. Заявив, що після звільнення з-під варти він увесь час перебував за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 та не отримував судових викликів. Визнав, що без дозволу прокурора та суду відлучився з м.Жмеринки провідати хвору бабусю своєї дівчини та був затриманий працівниками поліції в с.Білий Камінь. Також його матір`ю один раз було повідомлено йому про виклик в судове засідання, у яке він не з`явився, так як допомагав того дня сусідові по господарству. Також він не цікавився особисто щодо призначення судових засідань та не спілкувався із своїм захисником. Просив обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, вказавши, шо йому належить 1/4 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року клопотання прокурора - задоволено.

Внесену раніше заставу, визначену ОСОБА_6 в розмірі 50160 (п`ятдесят тисяч сто шістдесят) гривень, звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України. Змінено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із застави на тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів з часу його затримання до 09.08.2024 включно, взявши його під варту із зали суду. У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу із застави на цілодобовий домашній арешт відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі під заставою не виконував належним чином покладені на нього процесуальні обов`язки щодо з`явлення в судове засідання 10.01.2024 за належним судовим викликом (т.1 а.с.159), а також зобов`язання не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду (т.1 а.с.152).

Тому суд вважав, що за цих обставин лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним ризикам, без визначення розміру застави, оскільки для нього вона не стала достатнім запобіжником, а надто мало місце неодноразове порушення ним такого запобіжного заходу без поважних причин, а інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, включно цілодобовий домашній арешт, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, його належну процесуальну поведінку та запобігання переховуванню від суду, оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що перебуваючи під заставою ОСОБА_6 за його належним викликом допустив нез`явлення в судове засідання без поважних причин та неповідомлення причин своєї неявки, що за умови його перебування під домашнім арештом також заздалегідь не виключається самими лише запевненнями останнього, що надалі він не допускатиме порушення власних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про отримання ОСОБА_6 викликів до суду, будь -яких інших сповіщень про судовий розгляд він не отримував. 27.05.2024 у день, коли обвинуваченого було оголошено в розшук він знаходився в лікарні біля бабусі його дівчини, про що є відповідне підтвердження. З моменту звільнення із СІЗО обвинувачений не порушував покладених на нього обов`язків, не мав намірів уникнути кримінальної відповідальності та покарання, хоча міг це зробити.

Прокурор ОСОБА_10 до початку розгляду апеляційної скарги по суті надіслав заяву про проведення судового розгляду в його відсутність, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 КПК, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому зазначає обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

За правилами ст. 182 КПК України у разі якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апеляційним судом установлено, що після звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 20.10.2023 з-під варти у зв`язку із внесенням застави на останнього покладено такі обов`язки: 1) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду, повідомляти про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утримуватись від спілкування з потерпілим.

Разом з тим, 10.01.2024 обвинувачений не з`явився у судове засідання та не повідомив суд про причин своєї неявки, тому судом ухвалено рішення про застосування до ОСОБА_6 приводу через орган Національної поліції у наступне судове засідання, а також накладено грошове стягнення в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн, на користь держави.

Окрім цього, ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2024 надавався дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою його приводу до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поданого прокурором 27.02.2024.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.05.2024 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6

11.06.2024 до суду першої інстанції надійшло повідомлення т.в.о. начальника Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , що в ході проведення оперативно-розшукових заходів 11.06.2024 місце знаходження ОСОБА_6 було встановлено в АДРЕСА_2 , та відповідно до ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2024 останнього було затримано й поміщено до КЗ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши грубе порушення обвинуваченим попереднього заходу забезпечення кримінального провадження, дійшов до правильного висновку про наявність підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, з огляду на те, що прокурором доведено обставини, які дають достатні підстави вважати, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави не забезпечує встановлених попередньою ухвалою обов`язків, зокрема, обов`язок не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

При цьому колегія суддів зазначає, що обвинувачений достеменно знав про те, що стосовно нього розглядається кримінальне провадження в суді та достеменно знав правові наслідки у разі невиконання процесуальних обов`язків після звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, однак, перебуваючи на волі, зневажливо поставився до їх виконання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а також те, що обвинувачений допустив порушення попередньо застосованого запобіжного заходу у вигляді застави, суд ухвалив правильне рішення про обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою та звернення в дохід держави, внесеної 20.10.2023 застави розміром 50160 гривень за обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зрештою колегія суддів вважає доводи адвоката та обвинуваченого про дотримання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків голослівними, оскільки факти їх порушень встановлені судом першої інстанції під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу підтверджуються матеріалами провадження.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, посилання захисника та обвинуваченого на те, що останній має постійне місце проживання не є підставою для змінення обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, не спростовує правильності ухваленого судом рішення, жодним чином не впливає на його висновки. Тим більш, зазначене не завадило йому порушити покладенні на нього процесуальні обов`язки.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали в даному провадженні не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому підстав для її скасування та обрання іншого виду запобіжного заходу ОСОБА_6 , про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4