печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000022 від 13.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000022 від 13.12.2023.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке 13.12.2023 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Клопотання прокурор обґрунтував наступним.

У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи організували на території міста Києва незаконне зберігання та транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів шляхом адміністрування веб-ресурсів. Зокрема, встановлено, що збут підакцизних товарів відбувається за допомогою комп`ютерних даних та майнових прав інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні наступних веб-ресурсів з доменними іменами: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5/, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_6/, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тютюнові вироби - це сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигари, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну та інших його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування».

Згідно п. 226.11. ст. 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Відповідно до ст. 212 Податкового кодексу України реєстрація у контролюючих органах як платника податку суб`єкта господарювання, що здійснює діяльність з виробництва підакцизних товарів (алкогольних напоїв), яка підлягає ліцензуванню, здійснюється на підставі відомостей щодо видачі такому суб`єкту відповідної ліцензії.

Відповідно до абз. 7 п. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995, підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1252 від 27.12.2010 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» підприємства - виробники та імпортери алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - покупці марок) подають в електронній формі щомісяця до 10 числа територіальному органові ДФС (далі - продавець марок) для задоволення через два місяці потреби в марках акцизного податку попередню заявку-розрахунок про потребу в марках за їх видами, копію платіжного документа на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення та звіт про використання марок, придбаних у попередньому місяці.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України № 1252 від 27.12.2010 маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Відповідно до п. 24 Постанови Кабінету Міністрів України № 1252 від 27.12.2010 ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Відповідно до ст. 11 Закону алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. Таким чином, відсутність позначення марками акцизного податку, свідчить про незаконне виготовлення тютюнових напоїв.

Вказані веб-ресурси з доменними іменами: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5/, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_6/, ІНФОРМАЦІЯ_3 - визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

У зв?язку з викладеним, вказані веб-ресурси є знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є речовим доказом, і тому можуть містити інформацію, що дасть можливість встановити всіх осіб причетних до вчинення вказаного злочину, обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.

У ході здійснення досудового розслідування, з метою недопущення втрати речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на доменні імена веб-ресурсів: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5/, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_6/, ІНФОРМАЦІЯ_3

Прокурор зазначив, що на даний час є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказані доменні імена веб-ресурсів із забороною користування та розпорядження призведе до неможливості їх дослідження та може призвести до їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Враховуючи те, що веб-ресурси з доменними іменами є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а також відомості, які можуть бути використанні як доказ факту незаконного зберігання та транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, а тому є речовим доказом.

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що заподіюються державі діями щодо незаконного зберігання та транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, виникла необхідність у накладенні арешту на майнові права інтелектуальної власності - доменні імена веб-ресурсів веб-ресурсів: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5/, ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом зобов`язання уповноважених осіб Національний центр оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України () (в межах компетенції) та інтернет-провайдерів: ПрАТ «ВФ України» (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейщизька, буд. 15); ПрАТ «Київстар» (, адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53); ТОВ «Лайфселл» (, адреса: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11А); ТОВ «Воля-Кабель» (, адреса: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, поверх 4); ТОВ «Комерційна Логістика» (, адреса: 04213, м. Київ, вул. Прирічна, буд. 25А); ПАТ «Укртелеком» (, адреса: м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 18); ТОВ «Інтертелеком» Інтернаціональні телекомунікації (, адреса: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66); ПрАТ «Дата Груп» (, адреса: м. Київ, вул. Смоленська, буд. 31-33); ТОВ «Мережа Ланет» (, адреса: м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 46); ПрАТ «Фарлеп-Інвест» («Вега», , адреса: м. Київ, провул. Гуцала, буд. 3); ТОВ «Фрінет» (, адреса: м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 17); ТОВ НВП «Тенет» (, адреса: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 2А); ТОВ «Мега Лінк», зареєстрована торгівельна марка Фрегат (, адреса: 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, буд. 1); ТОВ «Вilink» (, адреса: м. Київ, вул. Нивська, буд. 4Г) та інших інтернет провайдерів, які здійснюють діяльність на території України, які відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про телекомунікації" включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, перелік яких міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв?язку та інформатизації.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на комп`ютерні дані та майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі Інтернет при використанні наступних веб-ресурсів з доменними іменами: ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_1/, ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом зобов`язання уповноважених осіб Національний центр оперативно-технічного управління електронними комунікаційними мережами України () (в межах компетенції) та інтернет-провайдерів: ПрАТ «ВФ України» (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейщизька, буд. 15); ПрАТ «Київстар» (, адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53); ТОВ «Лайфселл» (, адреса: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11А); ТОВ «Воля-Кабель» (, адреса: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, поверх 4); ТОВ «Комерційна Логістика» (, адреса: 04213, м. Київ, вул. Прирічна, буд. 25А); ПАТ «Укртелеком» (, адреса: м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 18); ТОВ «Інтертелеком» Інтернаціональні телекомунікації (, адреса: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66); ПрАТ «Дата Груп» (, адреса: м. Київ, вул. Смоленська, буд. 31-33); ТОВ «Мережа Ланет» (, адреса: м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 46); ПрАТ «Фарлеп-Інвест» («Вега», , адреса: м. Київ, провул. Гуцала, буд. 3); ТОВ «Фрінет» (, адреса: м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 17); ТОВ НВП «Тенет» (, адреса: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 2А); ТОВ «Мега Лінк», зареєстрована торгівельна марка Фрегат (, адреса: 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, буд. 1); ТОВ «Вilink» (, адреса: м. Київ, вул. Нивська, буд. 4Г) та інших інтернет провайдерів, які здійснюють діяльність на території України, та на підставі ст. 16 Закону України «Про електронні комунікації» включені до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, який ведеться відповідно до Порядку ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форму, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 20.04.2022 № 30, та міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 закрити до них доступ в інтернет-мережах на території України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1