Провадження №11-сс/801/537/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2024 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання до 19:35 год. 26 серпня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могилівка, Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що Відділенням поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 , 29.06.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного тяжкого злочину ОСОБА_8 , а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5, ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру.

Наявним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2024 року -задоволено клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 19:35 год. 26 серпня 2024 року.

Постановлене рішення мотивовано наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КК України, та тим, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому слідчий суддя дійшов до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки інкримінований ОСОБА_8 злочин вчинено із застосуванням насильства, то слідчий суддя вважав не доцільним визначати підозрюваному розмір застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год.00 хв. за місцем проживання - АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а зазначені в клопотанні та ухвалі ризики зроблені виключно на підставі припущень.Наголошує, що під час розгляду клопотання не було доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу як виключного і єдино необхідного заходу для забезпечення кримінального провадження.

Наголошує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме є одруженим, має на утриманні малолітню доньку та батька- інваліда ІІ-ї групи, має постійне місце проживання із своєю сім`єю, до затримання проходив курс лікування через ускладнення стану здоров`я у зв`язку з проходженням військової служби під час мобілізації.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За правилами 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001152 від 28.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 29.06.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001152 від 28.06.2024; повідомлення про підозру від 29.06.2024; протоколів допитів свідків; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколу допиту потерпілого від 28.06.2024; протоколу огляду місця події від 28.06.2024; інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного, наданих у судовому засіданні.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину.

Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Таким чином, долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_8 , можливо вчинив інкриміновані йому дії. При цьому на даній стадії досудового розслідування, вказані докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 України, вказує те, що підозрюваний усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу слідчий суддя.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого в кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також органом досудового розслідування доведено існування ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став, адже знову підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності із застосуванням фізичного насильства стосовно потерпілого.

На підставі частини 4 статті183 КПК України слідчим суддею небезпідставно не визначено заставу в даному провадженні як альтернативний запобіжний захід, враховуючи, що інкримінований злочин вчинено із застосуванням насильства.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо недоведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків і потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Що ж стосується посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме: постійне місце проживання, дружину, малолітню дитину та батька, який має ІІ групу інвалідності, то ці обставини не можуть бути важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків. Крім того, ці обставини існували і на момент вчинення останнім інкримінованого кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором у поведінці ОСОБА_8 .

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. На переконання колегії суддів, у даному випадку суспільний інтерес полягає у охороні права власності, а саме права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також безпеці життя та здоров`я, особистої недоторканності, честі та гідності особи.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про наявність підстав для скасування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4