ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/666/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

проводячи судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Ямполь, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 3, 11, 12 ч. 2 ст. 115 ч. 1 ст. 255 КК України;

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії Дарницького районного суду м. Києва, головуючий у справі - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 3, 11, 12 ч. 2 ст. 115 ч. 1 ст. 255 КК України.

11 червня 2024 року головуючий суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід, вказана заява у порядку ч. 4 ст. 81 КПК України розглядалась колегією суддів.

Зі змісту заяви вбачається, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у стороннього спостерігача щодо неупередженості головуючого судді ОСОБА_1 при розгляді зазначеного кримінального провадження, з наступних підстав.

В провадженні судді ОСОБА_1 перебувало кримінальне провадження по обіинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, яка була виділена із матеріалів кримінальної справи № 699/64/20, в якій, окрім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачення було пред`явлене ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (справа в цій частині була виділена в окреме провадження та зупинена у зв`язку із проходженням обвинуваченими військової служби) та ОСОБА_12 (справа в цій частині виділена та зупинена у зв`язку із розшуком останнього).

Так, 02.05.2024 року Дарницьким районним судом м. Києва під головуванням судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000090 в частині обвинувачення ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, було винесено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_9 було засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно обвинувального акту, злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_9 був вчинений за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором було долучено до матеріалів справи як докази на підтвердження провини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, так і письмові докази із кримінальної справи № 699/64/20 (епізоди по викраденню та умисному вбивству журналіста ОСОБА_14 , створенні та участі у злочинній організації), із якого була виділена справа № 753/15094/22 відносно ОСОБА_9 .

Дослідження, аналіз та оцінка доказів в частині ч. 2 ст. 194 КК України, а також винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 дає підстави стверджувати, що головуючий суддя ОСОБА_15 має сформовану певну позицію щодо обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_9 , а відповідно й ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , що може викликати сумніви у безсторонності чи неупередженості головуючого судді.

Прокурор ОСОБА_7 зважаючи на практику, як національних судів так і Європейського суду із прав людини в частині розгляду справ щодо співучасників, у вирішенні заявленого самовідводу довірилася рішенню колегії.

Захисник ОСОБА_8 підтримав заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 , зазначивши, що останнім уже надана оцінка доказам у кримінальному провадженні та висловлена позиція щодо обвинувачення за ч.2 ст.194 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав їпозицію свого захисника.

Вивчивши заяву про самовідвід, перевіривши в межах доводів вказаної заяви матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України - суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України - за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об 'єктивності та неупередженості судді.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООП від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК України. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Суббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року. п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Аналізуючи зазначені вище норми закону та заяву про самовідвід, враховуючи те, що суддею ОСОБА_1 було досліджено, проаналізовано та надана оцінка доказам в частині ч. 2 ст. 194 КК України, а також винесено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_9 , слід констатувати, що головуючий суддя ОСОБА_15 має сформовану позицію щодо обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_9 , а відповідно й ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , що може викликати сумніви у безсторонності чи неупередженості головуючого судді, а тому з метою уникнення таких сумнівів і для забезпечення відправлення правосуддя на найвищому рівні, колегія вважає, що заява про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 75, 80-82, 369, 371, 372, 376 КПК України КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 - задовольнити.

Відвести головуючого суддя ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, п.п. 3, 11, 12 ч. 2 ст. 115 ч. 1 ст. 255 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: