Справа № 635/9618/23
Провадження №1-кп/635/446/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 10 січня 2023 року, № 0000204 від 30 серпня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15 червня 1998 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України (в редакції закону 1960 року) до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції закону 1960 року) з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та зі сплатою штрафу у розмірі 300 грн.;

- 15 серпня 2001 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 17-143, ст. 191, ст. ст. 42,43 КК України (в редакції закону 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 31 січня 2004 року за відбуттям строку покарання;

- 26 вересня 2005 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 353, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 15 жовтня 2007 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 12 днів;

- 16 квітня 2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 4 років 18 днів позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07 червня 2019 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, звільненого 30 квітня 2021 року за відбуттям строку покарання;

- 22 грудня 2023 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 наприкінці грудня 2022 року у денний час доби, більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, разом зі малознайомим ОСОБА_7 знаходився біля виходу з метро на Холодногірському терміналі, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами шляхом продажу ОСОБА_7 нібито генератора за 40 000 грн., який на той час зі слів останнього він віддасть у вечері.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що не має реальної можливості і бажання виконати взяті на себе зобов`язання, попросив у ОСОБА_7 грошові кошти, буцім-то після чого, він йому привезе генератор. У відповідь на це ОСОБА_7 , нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_3 та цілком і повністю довіряючи йому, добровільно надав останньому грошові кошти у розмірі 40 000 грн., з яких 20 000 грн. належать ОСОБА_8 , розраховуючи на те, що ОСОБА_3 йому надасть вказаний генератор в той же день.

Надалі ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 40 000 грн., бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, повідомив, що генератор надасть в той же день у ввечері.

Таким чином, ОСОБА_3 , виконав всі дії, які вважав за необхідне для незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шахрайським шляхом.

Після цього, ОСОБА_3 , звернувши на свою користь грошові кошти, не маючи наміру та реальної можливості надання генератора, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 20 000 гривень та потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 20 000 грн.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство),вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_3 06 січня 2023 року приблизно о 15 годині 20 хвилин разом із малознайомим ОСОБА_9 знаходився поблизу магазину «АТБ», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання довірою грошовими коштами шляхом продажу ОСОБА_9 нібито трьох мобільних телефонів «iPhone 14» за загальну суму 46 500 грн., які на той час зі слів останнього знаходились у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що не має реальної можливості і бажання виконати взяті на себе зобов`язання, попросив у ОСОБА_9 грошові кошти, буцім-то після чого, вони поїдуть до складського приміщення за вказаною вище адресою. У відповідь на це ОСОБА_9 нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_3 , та цілком і повністю довіряючи йому, добровільно надав останньому грошові кошти у розмірі 36 500 грн., після чого, 10 000 грн. переказав на банківську картку АТ «ОщадБанк» ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , розраховуючи на те, що ОСОБА_3 йому надасть вказані мобільні телефони в той же день.

Надалі ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 46 500 грн., бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, повідомив, що мобільні телефони надасть пізніше.

Таким чином, ОСОБА_3 , виконав всі дії, які вважав за необхідне для незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шахрайським шляхом.

Після цього, ОСОБА_3 , звернувши на свою користь грошові кошти, не маючи наміру та реальної можливості надання мобільних телефонів, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 46 500 грн.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство),вчинене повторно.

08 серпня 2023 року близько о 23 години 00 хвилин, більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_3 , виник раптовий злочинний, корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме грошовими коштами, що належали ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, повторно, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , реалізуючи свій корисливий мотив, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_10 , попросив продемонструвати наявність в останньої грошових коштів та надати йому для того, щоб він їх перерахував.

Після цього ОСОБА_10 вважаючи, що дії ОСОБА_3 є правомірними, будучи в довірливих відносинах з останнім, передала йому грошові кошти в розмірі 1500 євро, які останній почав перераховувати та скористувавшись тим, що ОСОБА_10 відволіклась, заволодів частиною вище вказаних грошових коштів у сумі 550 євро купюрами по 50 євро в кількості 11 штук, які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду, у перерахунку в національну валюту, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют від НБУ станом на 08 серпня 2023 року, вартість євро по відношенню до гривні складає 40,1633 грн., в сумі 22 089 грн. 82 коп.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство),вчинене повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення злочинів за обставин, викладених вище у даному вироку.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При цьому суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів, зазначену в обвинувальних актах, оскільки кваліфікуючою ознакою кримінальних правопорушень є повторність, а тому рецидив злочинів не може враховуватися як обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого.

Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, що відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією статті закону у виді позбавлення волі, оскільки останній раніше неодноразово судимий, враховуючи при цьому наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, обставини вчинення кримінальних правопорушень та дані щодо особи обвинуваченого.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з застосуванням ст.75 КК України, ст.69 КК України судом не встановлено.

22 грудня 2023 року ОСОБА_3 засуджений Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив дані кримінальні правопорушення до постановлення вироку Богодухівським районним судом Харківської області від 22 грудня 2023 року, за яким покарання не відбув, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у відповідності до положень ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за попереднім вироком.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 серпня 2023 року.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 22089 гривень 82 копійки матеріальної шкоди та потерпілого ОСОБА_9 в розмірі 46500 грн.00 коп. матеріальної шкоди повністю визнаються обвинуваченим та підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ч.1 ст.1195 ЦК України.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди відповідно в сумі 46500 гривень та 46500 гривень підлягають частковому задоволенню в розмірі 20000 гривень кожному. При цьому суд виходить з розміру спричиненої потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матеріальної шкоди згідно обсягу обвинувачення. Підстави для задоволення цивільних позовів у зазначеному потерпілими розміру відсутні, оскільки такий розмір спричиненої шкоди потерпілими жодним чином не обґрунтований, не надано жодного доказу на підтвердження заявленої суми заподіяної шкоди.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 в розмірі 2000 гривень моральної шкоди, ОСОБА_9 в розмірі 20000 гривень моральної шкоди , ОСОБА_7 в розмірі 20000 гривень моральної шкоди, ОСОБА_8 в розмірі 20000 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю визнаються обвинуваченим, при цьому суд керується ст.23 ЦК України та виходить з принципів розумності,виваженості та справедливості.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2023 року у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку - з 17 травня 2024 року з врахуванням строку попереднього ув`язнення.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 30 серпня 2023 року по 16 травня 2024 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 22089 (двадцять дві тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 46500 (сорок шість тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Речові докази - диск DVR-R із документами,які містять банківську таємницю, диск DVR-R із одним відеозаписом з камери відеоспостереження ломбарду «Перший», після набрання вироком законної сили,зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - банківську картку «Monobank» № НОМЕР_2 , банківську карту «Monobank» № НОМЕР_3 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківську картку «Банк Михайлівский» № НОМЕР_6 , банківську картку «VTB» № НОМЕР_7 , слот від sim-карти «Київстар» НОМЕР_8 , слот від sim-карти «Vodafone» НОМЕР_9 , слот від sim-карти «Київстар» НОМЕР_10 , слот від sim-карти «Київстар» НОМЕР_11 , TURCCELL НОМЕР_12 , коробку від мобільного телефону «Iphone 13 Pro Max Gold 512 GB» imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 , коробку від мобільного телефону «Iphone 12 Pro Gold 256 GB», imei1: НОМЕР_15 , imei2: НОМЕР_16 , коробку від мобільного телефону «Iphone 12 Pro Black 128 GB», imei1: НОМЕР_17 , мобільний телефон «Nokia RM 1190» imei1: НОМЕР_18 , imei2: НОМЕР_19 з sim-картою «Київстар» НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , мобільний телефон «Nokia 106.1» imei1: НОМЕР_22 з sim-картами «Vodafone» НОМЕР_23 та «Київстар» НОМЕР_24 , мобільний телефон «Nokia RM 1011» imei1: НОМЕР_25 , imei2: НОМЕР_26 з sim-картою «Київстар» НОМЕР_20 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_27 , банківську картку «Райфазен Банк AVAL» № НОМЕР_28 , банківську карту «ОТР-банк» № НОМЕР_29 , слот від sim-картами «Київстар» НОМЕР_30 , слот від sim-картами «МТС-Україна» НОМЕР_31 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 3ГУНП в Харківській області за квитанцією № 418 від 12 квітня 2023 року, після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_3 .

Речовий доказ - банківську картку «Пумб» № НОМЕР_32 , яка знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 3ГУНП в Харківській області за квитанцією № 418 від 12 квітня 2023 року, після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_11 .

Скасувати арешт на вищезазначене майно, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1