Справа №534/1432/24
Провадження №1-кс/534/293/24
У Х В А Л А

13 червня 2024 рокум. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області,

в с т а н о в и в:

11.06.2024 до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він прохає зобов`язати уповноважену особу ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_2 від 17.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про наступне.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено § 1 Глави 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на його оскарження, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що правом на звернення із скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань наділені лише особи, які попередньо зверталися до слідчого, прокурора із заявами чи повідомленнями про кримінальне правопорушення.

Однак, скаржником до своєї скарги не долучено належного доказу направлення та отримання відділом поліції повідомлення про вчинення злочину, що позбавляє слідчого суддю перевірити факт звернення, його дату, дотримання строків звернення зі скаргою.

Таким чином, вказана скарга не відповідає вимогам закону, оскільки до скарги не надано доказів отримання ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області заяви про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.

Згідно із ч.1-2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя не може виконувати формальну функцію зобов`язання уповноважених осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області до вчинення певних дій без підтвердження направлення та отримання ними заяви про кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, скарга підлягає поверненню, що не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод від 04.11.1950 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, «Мельник проти України» від 28.03.2006.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. 218, 303-307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1