Провадження № 1-кп/344/480/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 26.05.2016 року Івано-Франківським міським судом за ч.3 ст. 185, ст.ст. 71, 72 КК України до 3 (трьох) років 30 (тридцяти) днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 26.06.2023 року близько 18 год. 29 хв., перебуваючи в приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , де знаходився велосипед без маркування, чорного кольору, із наявним номером рами НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , почав його оглядати. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою незаконного збагачення, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, в період дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим ЗУ №3057-ІХ від 02.05.2023), повторно, таємно викрав велосипед без маркування, чорного кольору, із наявним номером рами TJ111128652, вартістю 6 383,00 грн., що підтверджується висновком товарознавчої експертизи.

В подальшому ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 6 383,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, та ствердив все вищенаведене, відповідно до викладеного. Усвідомлює, що своїми діями вчинив злочин, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свій вчинок, запевнив суд, що такого більше не повториться.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, 02.10.2023 року подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, претензій до обвинуваченого не має, оскільки матеріальна шкода в розмірі 6 383,00 грн. відшкодована ним в повному обсязі, щодо міри покарання просила суворо його не карати (а.с.18).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий за корисливий злочин, на обліку у лікарів нарколога та спихіатра не перебуває, його вік, матеріальний стан, стан здоров`я.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_5 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, Івано-Франківський районний відділ філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області вважає, за можливе виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільним крім обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 додатковий обов`язок, передбачений ч.3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування завданої шкоди, його вік, матеріальний стан, стан здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, конкетику даного правопорушення, особу винного, а саме те, що він повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, відшкодував завдану шкоду шляхом повернення викраденого майна, відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілої, його майновий стан, стан здоров`я, а також його ставлення до вчиненого, висновок органу пробації, позицію прокурора, беручи до уваги вимоги ст. 50 КК України, в якій зазначається, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Беручи до уваги позицію Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 березня 2023 року у справі №722/594/22, про тлумачення ознаки «в умовах воєнного стану або надзвичайного стану» з врахування того, що обвинуваченим ОСОБА_5 не були використані умови воєнного стану для вчинення даного злочину та принципу індивідуалізації покарання, визначеного ч. 2 ст. 61 Конституції України. Виходячи з позиції, зазначеній у рішенні КСУ від 2 листопада 2004 року, суд вважає, що принцип індивідуалізації і пропорційності покарання вимагає також не ставити осіб, які вчинили злочини різної тяжкості в однакове становище. Особи, які використали фактичні обставини воєнного чи надзвичайного стану, і особи, які вчинили злочини за звичайних обставин, знаходяться у суттєво різному становищі. Недискримінаційне застосування до них однакових покарань не тільки не переслідує мету, заявлену законодавцем, але й не забезпечує розумну пропорційність ужитих заходів і поставленої мети, навіть якщо б така мета була заявлена. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, та застосування до нього вимог ч.1 ст.69 КК України, визначивши інше, більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Речові докази:

- 3 (три) відео-файли, які постановою старшого слідчого від 12.07.2023 року визнано речовими доказами зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- велосипед чорного кольору без маркування із наявним номером рами НОМЕР_2 , який постановою старшого слідчого від 03.07.2023 року визнано речовим доказом та повернуто потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим за належністю, арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04.07.2023 року скасувати;

- футболку жовтого кольору із надписом FOX, розинові тапочки синього кольору із надписом EVERLAST, шорти чорного кольору без маркування та рюкзак чорного кольору із надписом NIKE, які постановою старшого слідчого від 03.07.2023 року визнано речовими доказами та передано на зберігання в кімнату речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_5 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04.07.2023 року скасувати;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1 195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_7