ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/205/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора- ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження №11-сс/817/205/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 серпня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді змінити в частині обраного запобіжного заходу, а саме застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зазначає про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не ухилявся від слідства, добровільно з`являвся за викликом слідчого, не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та не оголошувався в розшук, а сам лише тяжкість покарання не підтверджує те, що підозрюваний ОСОБА_6 може впливати шляхом залякування на будь-кого зі свідків, представника потерпілого. Вважає, що слідчим суддею не враховано обставини, які позитивно характеризують підозрюваного, його непрацездатний вік, міцність його соціальних зв`язків, зокрема, наявність в нього родини та утриманців та постійного місця проживання.

Вважає що слідчим суддею не було враховано відповідну практику ЄСПЛ, що призвело до надмірної суворості при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та належно не розглянуто питання достатності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін, колегія суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001047 від 30.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні крадіжки, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі не оспорюються висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України ухвала слідчого судді в цій частині не підлягає перевірці апеляційним судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою оскільки вони обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Так, слідчим суддею було враховано те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо відсутності спроб ухилитись від слідства, добровільна явка за викликом слідчого, неоголошення в розшук, не вказує на те, що ОСОБА_6 надалі не переховуватиметься від слідства і суду, оскільки він не має постійного місця проживання, веде безхатькуватий спосіб життя, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, тому ОСОБА_6 може безперешкодно покинути територію м. Тернополя та Тернопільської області, що унеможливить завершення досудового розслідування у розумний строк та подальшого судового розгляду. Посилання захисника у апеляційній скарзі на те що, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки родину та утриманців не підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.

Щодо наявності ризику вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення суд зазначив, що підозрюваний перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність. В свою чергу про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного ОСОБА_6 свідчить наявність відносно нього вироку Кременецького районного суду від 27.05.2024, яким його було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, даний злочин є тяжким та вчинений проти власності, що свідчить про можливість вчинення нових корисливих злочинів підозрюваним . Також ОСОБА_6 не працевлаштований та відповідно грошового доходу немає, а тому з метою задоволення власних потреб зможе продовжити свою злочинну діяльність шляхом вчинення нових злочинів з метою свого забезпечення.

В звязку з чим колегія суддів вважає що слідчий суддя обґрунтовано визнав, що вищенаведені обставини свідчать про неможливість запобігання переліченим ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, а також, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки та належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Рішення суду першої інстанції не засновувалось на наявністі ризику впливати шляхом залякування на будь-кого зі свідків, потерпілого передбаченого п. 3. ч.1 ст.177 КПК України, а тому тому оспорювання в апеляційній скарзі такого ризику є необґрунтованим.

Доведення існування вказаних ризиків не вимагає надання доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень".

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого та прокурора підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею були ретельно перевірені.

Також, на переконання колегії суддів, за встановлених даних, доводи захисника про наявність обставин, які позитивно характеризують підозрюваного, його непрацездатний вік, не може слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки, а тому обрання щодо ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних обов`язків.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою будуть адекватними у даному кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування та зможуть попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали щодо підозрюваного ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді