Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2825/24
Провадження №: 1-кп/332/377/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, який проходить військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 26.11.1997 Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 140 ч. 2, ч. 3, ст. 141 ч. 2, 42 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 06.08.2004 Лисичанським міським судом за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2, 42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 18.01.2006 Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;

- 20.12.2007 Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 121 ч.1, ст. 296 ч. 4, 70 КК України до 6 років позбавлення волі згідно ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду від 18.01.2006 року остаточно призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.05.2012 із Перевальської ВК № 15 зі заміною покарання на обмеження волі строком на 1 рік 5 місяців 1 день, звільнений 08.11.2011 із Луганського виправного центру №134 за постановою Брянківського міського суду від 31.10.2012 умовно-достроково на строк 11 місяців 05 днів;

- 23.12.2013 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 263 до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки;

- 22.05.2015 Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 122 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 198, ст. 296 ч. 3 ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 5 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23.12.2013 та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 29.07.2015 Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 198 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 1 рік. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначено за даним вироком більш суворого покаранню за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 22.03.2015 та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяць позбавлення волі. Згідно ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 01.08.2018 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 15 днів;

- 21.02.2019 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць по вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 22.03.2015 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі 2 роки 1 місяць;

- 21.02.2024 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

06.01.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) № НОМЕР_2 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 72 від 13.03.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, солдат ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 01 липня 2023 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, самовільно залишив тимчасове місце служби, а саме місце розташування військової частини НОМЕР_1 , в район АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв до 21 березня 2024 року, коли був затриманий співробітниками Державного бюро розслідувань.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч 4 ст. 408 КК України, що кваліфікується як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що він проходив військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 . 01 липня минулого року він разом із іншими військовослужбовцями виїхали з розташування частини до бані та по магазинам, після чого повинні були повернутися до частини, що знаходилась у м. Гуляйполе. Натомість, він поїхав до дому, а інші військовослужбовці повернулися до частини. Чому він так вчинив, пояснити не зміг. Командуванню не дзвонив, про своє місце знаходження не повідомляв. Будь-яких дій, направлених на повернення до служби, не вчиняв. Вже у березні його затримали співробітники ДБР та відвезли до ВСП.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченої.

Під час допиту обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у скоєному, адже у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав детальні покази та щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше неодноразово судимий, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, проходить військову служу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 .

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Оскільки ОСОБА_4 продовжував вчиняти дії, передбачені ч. 4 ст. 408 КК України, після постановлення стосовно нього попереднього вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024, слід призначити покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком на підставі ст. 71 КК України.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , а також враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, а також те, що судом прийнято рішення про призначення покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 21.03.2024.

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 21.03.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1