Справа № 127/7050/24
Провадження № 1-кс/127/3153/24
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваної: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 02.03.2024 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управлінням Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 17.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

В межах даного кримінального провадження 01 березня 2024 року ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Як зазначається слідчим, підозрювана ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що зумовлює необхідність обрання останній міри запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, що полягає у тому, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити її права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останньої з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Окрім цього, доведеність вини ОСОБА_4 , у вчинені злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в значній мірі базуватиметься на показах свідків, в тому числі працівників КЕВ м. Вінниці. З огляду на це ОСОБА_4 , перебуваючи поза умовами ізоляції, намагатиметься здійснювати вплив на свідків для викривлення обставин кримінальних правопорушень на власну користь, у зв`язку з тим, що при призначенні покарання за злочин судом може бути застосована міра покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Усе це вплине на повноту, всебічність розслідування кримінального провадження, у зв`язку з цим існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик незаконного впливу на свідків також є досить обґрунтованим з огляду на те, що підозрювана протягом тривалого часу працює на посаді головного бухгалтера КЕВ м. Вінниця. Ця посада наділяє її певними організаційно-розпорядчими і адміністративними функціями, в тому числі по відношенню до інших працівників управління, а враховуючи тривалий час роботи в системі Міністерства оборони України, ризик впливу на свідків обумовлюється також можливим авторитетом підозрюваної до інших осіб.

Сформовані під час спільної праці дружні, приятельські стосунки, або відносини, які випливають із почуття поваги та авторитету, мають зазвичай тривалий характер і формують сталі соціальні зв`язки, що є вагомим фактором для схиляння працівників КЕВ м. Вінниця для дачі показів на користь підозрюваної ОСОБА_4 .

Окрім цього, доведеність вини ОСОБА_4 , у вчинені злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в значній мірі базуватиметься на зібраних в ході досудового розслідування документах, які зберігаються в КЕВ м. Вінниця. При цьому підозрювана є працівником КЕВ м. Вінниця, тобто має безперешкодний доступ до документів, які мають суттєве значення для доведення вини останньої, а отже ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягає у знищенні, прихованні або спотворенні документів є досить обґрунтованим та вмотивованим.

Беручи до уваги вищевикладене, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 10 000 000,00 грн..

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 в письмових запереченнях та в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність вини, а також відсутність будь-яких ризиків, з огляду на викладене просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000128, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної та її захисника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням Головного управлінням Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 17.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (далі КЕВ м. Вінниця), тобто являючись службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі функції, знаходячись у складі організованої групи яку створив ОСОБА_7 та залучив до її складу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою незаконного збагачення третіх осіб за рахунок коштів Державного бюджету України в особі КЕВ м. Вінниця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання організувала формування вартості предмета закупівлі - ліжок армійських двоярусних за ціною, що є значно вищою за середньо ринкову, яку в подальшому було використано для укладання договору № 6114 купівлі-продажу товарів із ТОВ «КМГ Груп» (), що призвело до розтрати коштів КЕВ м. Вінниця за наступних обставин.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на розтрату коштів Державному бюджету України в особі КЕВ м. Вінниця, полковник ОСОБА_7 , будучи згідно функціональних обов`язків начальником для ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не маючи законних підстав та жодним чином не обґрунтувавши реальне існування умов, що дають право застосувати пункт 13 постанови КМУ від 11.10.2022 №1178, яким передбачено особливості придбання товарів без застосування відкритих торгів, враховуючи взаємозалежність підлеглих йому працівників, дії яких є необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, маючи попередню злочинну домовленість з уповноваженою особи з питань проведення державних закупівель КЕВ м. Вінниця ОСОБА_8 , головним бухгалтером КЕВ м. Вінниця ОСОБА_4 та економістом КЕВ м. Вінниця ОСОБА_9 , організував укладення із ТОВ «КМГ Груп» прямого неконкурентного договору (без використання електронної системи публічних закупівель) на придбання ліжок армійських за договірною ціною, що є значно вищою за середньо ринкову.

Дії та функцій ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були заздалегідь розподілені та контролювались ОСОБА_7 , що проявлялось у наданні вказівки ОСОБА_8 , як уповноваженій особі з питань проведення державних закупівель, підготувати документи, необхідні для підписання із ТОВ «КМГ Груп» прямого неконкурентного договору (без використання електронної системи публічних закупівель) на придбання ліжок армійських, а головному бухгалтеру КЕВ м. Вінниця ОСОБА_4 та економісту КЕВ м. Вінниця ОСОБА_9 сформувати та затвердити вартість закупівлі однієї одиниці продукції (ліжок армійських) по ціні запропонованою ТОВ «КМГ Груп», що є значно вищою за середньо ринкову.

В подальшому, 28.07.2023 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 всупереч вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про публічні закупівлі», п. 13 постанови КМУ від 11.10.2022 №1178 підписали із службовими особами ТОВ «КМГ Груп» прямий неконкурентний договір № 6114 купівлі-продажу товарі на закупівлю ліжок армійських двоярусних, що розроблений ОСОБА_8 за договірною ціною сформованою ОСОБА_9 в сумі 5600 грн за ліжко без ПДВ в кількості 2000 штук на загальну суму 11 200 000 грн без ПДВ.

Полковник ОСОБА_7 крім створення організованої злочинної групи, як організатор планував, координував і спрямовував зусилля інших учасників групи по вчиненню злочину, що підтверджується перебуванням ОСОБА_7 на посаді начальника КЕВ м. Вінниця, а ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в його прямому підпорядкуванні.

ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи як співвиконавці злочину, відповідно до вказівок ОСОБА_7 , безпосередньо приймали участь у вчиненні злочину, здійснювали готування необхідних документів, проводили спілкування з службовими особами ТОВ «КМГ Груп» спрямоване на укладення договору купівлі-продажу ліжок, обговорювали їх завищену вартість, тощо.

Стійкість організованої групи до якої входив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 забезпечувалась ОСОБА_7 за рахунок її стабільного складу, тобто всі учасники були працівниками КЕВ м. Вінниця, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу ролей.

Водночас, відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 001/1 від 06.12.2023 ринкова вартість без ПДВ одного ліжка армійського 2-х ярусного, яке відповідає технічним умовам (характеристикам) відповідно до договору купівлі-продажу товарів № 6114 від 28.07.2023 станом на 28.07.2023 складала 3455,57 грн.

У цей же час, згідно висновку судово-економічної експертизи № 18/5 від 12.01.2024 матеріальна шкода (збитки) документально підтверджується Державному бюджету України в особі КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України внаслідок закупівлі «ліжок армійських 2-х ярусних згідно ТУ» у ТОВ «КМГ Груп» в межах договору купівлі-продажу товарів № 6114 від 28.07.2023 з урахуванням ринкової вартості вищезазначеного товару визначеної у висновку судово-товарознавчої експертизи № 001/1 від 06.12.2023 на загальну суму 4 288 860 грн. без ПДВ, яка більше, ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

01 березня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віддані, вчиненій організованою групою, в умовах воєнного стану та в особливо великому розмірі, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000128 від 17.08.2023; рапорту про вчинене кримінальне правопорушення; договором купівлі-продажу №6114 від 28.07.2023; висновки експертів; повідомлення про підозру від 01.03.2024; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.03.2024, інших матеріалів кримінального правопорушення та пояснень підозрюваної наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та місце проживання, одружена, раніше не судима.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрювана ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваної та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. (абз. 5 ч. 5 ст. 182 КПК)

Надаючи оцінку обставинам вчиненого кримінального правопорушення та врахувавши розмір завданої шкоди (4 288 860,00 грн.) слідчий суддя вважає, що визначення застави навіть у максимальному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Як слідує з матеріалів справи, вказане кримінальне правопорушення підозрювана ОСОБА_4 вчинила у складі організованої групи до складу якої увійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та організатор ОСОБА_7 .

Як встановлено судом, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2024 по справі №127/5911/24 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 19.04.2024 з одночасним визначенням застави в розмірі 4000000 (чотирьох мільйонів) гривень.

З огляду на наведене, врахувавши обставини вчиненого кримінального правопорушення та розмір завданої шкоди, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваній застави у розмірі 4 000 000, 00 грн., оскільки саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В той же час, визначення підозрюваній застави в розмірі 10 000 000,00 грн. суд вважає безпідставним, оскільки такий розмір застави жодним чином не обгрунтований прокурором та вказаний розмір застави, враховуючи майновий стан та особу підозрюваної, є завідомо непомірний для неї.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , однак в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 квітня 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 20 квітня 2024 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 4 000 000,00 грн. (чотири мільйони гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із особами, які є свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави, визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя