ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/797/19 Номер провадження 11-кп/814/1388/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання захисників обвинувачених перекладачаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , і захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2018 року за №0000763, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 05 травня 2024 року, обвинуваченим

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, останній раз -

15 лютого 2017 року Дніпровським районним судом м. Київ за ч.ч.1, 2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Грузії, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не судимому.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачені можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України - ОСОБА_9 ; ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України - ОСОБА_8 , передбачене за їх вчинення покарання, особи обвинувачених та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційних скаргах:

захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 березня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який не судимий, тривалий час перебуває під вартою, натомість сама по собі тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення не є підставою для продовження строку його тримання під вартою; ОСОБА_8 заперечив свою причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів;

захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 березня 2024 року та застосувати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід. Такі вимоги обґрунтовує тим, що місцевий суд не врахував те, що: стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 , який тривалий час перебуває під вартою, має: малолітню дитину, міцні соціальні зв`язки, а лише тяжкість пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення не є підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор був належним чином повідомлений про місце, дату, час засідання апеляційної інстанції та заявив клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинувачених та їх захисників на підтримку апеляційних скарг, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційних скарг та дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Ризиком же в контексті кримінального провадження є певна обґрунтована ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування обвинувачуються: ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення та спрямованого на заволодіння майном в особливо великих розмірах; ч.1 ст.263 КК України - придбання і носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення та спрямованого на заволодіння майном в особливо великих розмірах; ч.2 ст.263 КК України - носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинувачених, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_9 й ОСОБА_8 зазначений запобіжний захід.

Сама ж необхідність застосування обвинуваченим запобіжного заходу в апеляційних скаргах не оспорюється.

Разом з цим, місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачені можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, врахувавши тяжкість інкримінованих ОСОБА_9 й ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином (ч.4 ст.187 КК України), за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, особи обвинувачених, які не працюють, не мають законних джерел доходу.

Водночас за матеріалами провадження ОСОБА_9 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Установлені ж під час розгляду клопотання та апеляційної скарги обставини в їх сукупності свідчать про відсутність у ОСОБА_9 й ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення їх належної процесуальної поведінки з огляду на всі обставини провадження в їх сукупності.

Колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_9 має малолітню дитину, ОСОБА_8 не судимий, однак ці відомості не спростовують висновки суду першої інстанції про неможливість запобігти наведеним вище ризикам у разі незастосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких, що не змінились і не зменшились ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочинів проти власності, життя та здоров`я особи, громадської безпеки, зокрема, збройного розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб між собою, пов`язаного із застосуванням погроз застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я продавців магазину, та заволодінням майном потерпілого в особливо великих розмірах - на загальну суму 3 835 465 гривень, що має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особи обвинувачених у їх сукупності, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 й ОСОБА_8 , що виключає можливість обрання останнім більш м`якого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційних скаргах.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу.

З огляду на викладене вище та враховуючи встановлені судом ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, невизначення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали розміру застави обвинуваченим є правильним.

Доводи захисника ОСОБА_6 , які пов`язані з необхідністю здійснення оцінки доказів для вирішення питання про визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчиненні інкримінованих останньому злочинів, позбавлені підстав, оскільки виходять за межі процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підлягають вирішенню судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд ураховує тривалий термін перебування під вартою ОСОБА_9 й ОСОБА_8 , проте судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою наразі неможливо завершити, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених і запобігти встановленим вище ризикам.

Ураховуючи викладене вище, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Між тим, колегія суддів, з огляду на положення ст.28, ч.1 ст.318 КПК України й ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод уважає за необхідне звернути увагу місцевого суду на дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття заходів щодо дотримання наведених вище вимог міжнародного й національного законодавства.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , і захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4