Справа № 715/2062/24
Провадження № 1-кп/715/152/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2024 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

особа, стосовно якої подано клопотання ОСОБА_4

законна представниця ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

законний представник потерпілого ОСОБА_8

психолог ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0001650 клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосуванням примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 16.04.2024 року приблизно о 12 годині 52 хвилин, неповнолітній водій ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом марки «Shineray», модель «XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Головній в с. Валя Кузьмина, зі сторони с. Тарашани в напрямку с. Волока, Чернівецького району Чернівецької області зі швидкістю, що не перевищує максимально допустиму в межах населеного пункту, наближаючись до будинку 78-А, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїжджої частини дороги в право з подальшим перекиданням.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді саден: в ділянці голови, в ділянці тулуба, компресійного перелому тіла Th 6,7,8 хребців, які згідно висновку судово-медичного експерта № 371 мд від 30.05.2024 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дорожньо-транспортну пригоду неповнолітній водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.1 та 10.1 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, які вимагають від водія:

-п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала.

Неповнолітній ОСОБА_4 в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в клопотанні, погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього примусових заходів виховного характеру.

Законна представниця неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 просила суд клопотання прокурора задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора про застосування щодо неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законна представниця ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши письмові матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до положень ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, настає з шістнадцяти років.

Згідно ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 суд враховує дані про особу неповнолітнього, на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 його матір`ю є ОСОБА_5 , яка не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

Згідно з ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а також під нагляд громадян на їхнє прохання.

Згідно ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

З підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують. Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, до нього слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та відповідно до положень ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля у вечірній час та передачі його під нагляд батьків.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Оскільки у відповідності до положень ч.2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються виключно з засуджених осіб, щодо яких постановлено обвинувальний вирок, а передбачені в Законі з цього правила винятки не поширюються на обставини цієї справи, судові витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні в сумі 3 786,40 грн., слід прийняти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 484, 497, 501 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0001650 від 16.04.2024 року стосовно ОСОБА_4 за вчинення діяння, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягають у забороні у вечірній час (з 21 год. до 06 год.) відвідувати парки, кафе, розважальні заклади та інші установи, передавши неповнолітнього під нагляд батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 строком на 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_4 про відповідальність у разі порушення покладених на нього обов`язків.

Речовий доказ - мотоцикл марки «Shineray», модель «XY250GY-9A», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 , після набрання ухвалою законної сили, повернути власнику ОСОБА_12 , або іншій уповноваженій особі, скасувавши арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці, 19 квітня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 30-ми денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: