Справа № 138/1696/23
Провадження №11-кп/801/439/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2024 року,+ яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з неповною середньою освітою, студент Професійного ліцею сфери послуг, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2023 року народження, серія паспорта НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України з призначенням йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_7 .

Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 попереднє ув`язнення в строк покарання з 26.04.2023 по 11.05.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді застави, застосований до ОСОБА_7 згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 04.05.2023 залишено до набрання вироком законної сили.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суда;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Грошові кошти в сумі 107360,00 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень - сплата застави за ОСОБА_7 , відповідно до квитанції код 3380-2170-7616-6629 від 11.05.2023 на депозитний рахунок територіального управління ДСАУ після вступу вироку в законну силу повернуто заставодавцю ОСОБА_9 .

Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 5334 (п`ять тисяч триста тридцять чотири) гривні 24 копійки стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

За вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», на початку 2022 року, точного часу, місця та дати в ході досудового розслідування не встановлено, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб «канабіс», таким чином придбавши вказану речовину, яку зберігав з метою подальшого збуту.

В подальшому, 07.03.2023 о 20 год. 16 хв., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою отримання матеріальної винагороди, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території України забороняється, збув за грошову винагороду в розмірі 255 грн. особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_10 , речовину рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-23/4710-НЗПРАП від 09.03.2022, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено-канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,47 г.

Крім цього, ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», на початку 2023 року, точного часу, місяця та дати в ході досудового розслідування не встановлено, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину, таким чином придбавши її, яку зберігав з метою подальшого збуту.

В подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на збут особливо небезпечної психотропної речовини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, діючи умисно, повторно, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території України забороняється, 26.04.2023 приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_4 , біля входу на речовий ринок, повторно збув за грошову винагороду в розмірі 700 грн. особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_10 кристалічну речовину, масою 0,7566 г, в якій, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-23/8211-НЗПРАП від 08.05.2023, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,5253 г.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити та призначити обвинуваченому покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України із врахуванням вимог ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про призначення обвинуваченому покарання без застосування ст. 69 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Так, суд не взяв до уваги відсутність реально заподіяної злочином шкоди фізичним особам та незначний розмір наркотичного засобу, а також те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, одружений, на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діяння за ч. 2 ст. 307 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, у зв`язку із цим вирок у цій частині колегією суддів відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряється.

Як вбачається з вимог апеляційної скарги, захисник просить пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України та із можливістю застосувати відносно нього ст. 75 КК України, оскільки вважає призначене покарання занадто суворим.

Разом з тим, ці доводи апелянта не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону дотримані при призначенні покарання.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також достатньо враховані дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання, роботи та навчання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, працює з жовтня 2023 року у ФОП ОСОБА_11 .

Судом враховано як обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання, судом першої інстанції визнано вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та вчинення злочину в умовах воєнного стану.

ОСОБА_7 призначено покарання в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Отже, відсутні підстави вважати призначене обвинуваченому покарання занадто суворим, як вважає апелянт.

Що стосується доводів, які містяться в апеляційній скарзі захисника, про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, тобто більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає, з огляду на таке.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Хоча ОСОБА_7 висловив щире каяття, визнав себе винуватим, активно сприяв розкриттю злочину, а дані про його особу свідчать про те, що він позитивно характеризується, працює, одружений та має на утриманні малолітню дитину, але у своїй сукупності ці обставини, які пом`якшують покарання та дані про особу винного, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням кількості епізодів злочинної діяльності, вчинених під час воєнного стану, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 є особою, яка становить суспільну небезпеку, оскільки його діяння є шкідливими для суспільства, негативно впливають на життя, здоров`я та благополуччя людей.

З огляду на наведене, відсутні підстави для пом`якшення призначеного покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, про що просить захисник.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів та узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, а тому апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4