Справа № 163/518/24
Провадження № 1-кс/163/248/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000017,

в с т а н о в и в:

Клопотання обґрунтоване тим, що здійснюється досудове розслідування крадіжок паливно-мастильних матеріалів вчинених із грудня 2023 по даний час із місць тимчасового знаходження вагонів-цистерн, які розміщуються на залізничних коліях на околиці с.Римачі Ковельського району.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій, в тому числі негласних, встановлено ознаки причетності до цього кримінального правопорушення ОСОБА_7 , який у співучасті з особами зі свого оточення, маючи доступ до місця тимчасового знаходження вагонів-цистерн, зливають з них паливно-мастильні матеріали, чим здійснюють крадіжку. В подальшому, викрадене майно поміщується в мішки, таким чином вживаючи засобів конспірації і за допомогою транспортних засобів перевозиться за місцем проживання.

14.03.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 08.03.2024, проведено обшук домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено зазначений у клопотанні слідчого автомобіль.

На думку слідчого, вилучене майно має силу речового доказу, є предметом та доказами кримінально протиправних дій, надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , кожен зокрема, клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив.

Під час розгляду клопотання в порядку встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.4 ст.185 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 10.01.2024 за №0000017, що підтверджено відповідним витягом.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 08.03.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Volvo XC60», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення паливно-мастильних матеріалів, які були об`єктом можливого вчинення злочинів, мобільного телефону, яким користується ОСОБА_7 , ємкостей для зберігання та перенесення паливно-мастильних матеріалів, шлангів, переносних насосів та помп, мішків із залишками паливно-мастильних матеріалів.

Зі змісту протоколу обшуку від 14.03.2024 вбачається, що під час проведення обшуку, слідчим вилучено майно, яке не входить до переліку речей щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення.

Постановою слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 15.03.2022 вищевказане майно визнане речовим доказом в цьому кримінальному провадженні.

Частиною другою ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В процесі проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, слідчий, прокурор має право, у тому числі, оглядати і тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження, що регламентовано у ч.7 ст.236 КПК України.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку або огляду, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, яка постановлена на підставі ст.235 КПК України, слідчим, прокурором подається впродовж 48 годин клопотання про арешт такого тимчасово вилученого майна (ч.5 ст.171 КПК України), тобто такого майна, яке не було зазначено в ухвалі слідчого судді при наданні дозволу на обшук.

Отже, під час розгляду клопотання встановлено, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт є тимчасово вилученим майном і має сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є знаряддям та доказом кримінального правопорушення, матиме важливе значення для розслідування кримінального провадження, зокрема, для встановлення обставин правопорушення, причетних та непричетних осіб та інших об`єктивних даних у кримінальному провадженні, проведення експертиз.

Щодо аргументів захисту про пропуск 48 годинного строку для подання відповідного кдлопотання.

Сплив вказаного процесуального строку не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення. Крім того, серед підстав, визначених у ч. 3 ст. 132 та ч.1 ст. 173 КПК України, з яких слідчий суддя може відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, відсутня така підстава, як недотримання слідчим вказаного строків для подачі клопотання. Таке порушення миоже слугувати підставою для вимоги уповноваженого валсника володільця про повернення вилученого майна.

Оскільки, під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування слідяться фактичні обставини про те, що групою осіб із грудня 2023 року в умовах воєнного стану вчиняються крадіжки паливно-мастильних матеріалів із місць тимчасового знаходження вагонів-цистерн, які розміщуються на залізничних коліях на околиці с.Римачі Ковельського району, які вчинялись за допомогою транспортних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, приходжу до висновку, що відповідно до норм статті 170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження зазначеного майна, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є знаряддям та доказом злочину, з метою забезпечення його збереження та для запобігання можливості його відчуження.

Тим самим, мету арешту майна буде забезпечено саме у такий спосіб, що є цілком достатнім для його належного збереження у володільця даного майна, а тому підстави для заборони користуватися цим майном відсутні і задоволенню не підлягають.

При цьому очевидним є що ідентифікація особи власника в сукупності із встановленою ст.388 КК України відповідальністю за незаконні дії щодо арештованого майна достатньо гарантує його належне збереження.

За таких обставин, клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений 14.03.2024 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , автомобіль марки "Volvo XC60", номерний знак НОМЕР_1 , заборонивши власнику (володільцю) розпоряджатися вказаним майном.

Часткове задоволення клопотання про арешт транспортного засобу в частині заборони розпорядження тягне за собою негайне повернення цього майна власнику (володільцю) для можливості реалізації правомочностей володіння та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 16:35 годині 20 березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1