ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5639/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/625/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та їй призначено остаточне покарання, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.

07 вересня 2023 року адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженої ОСОБА_7 , звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , посилаючись на те, що остання відбула 2/3 призначеного судом покарання, має інвалідність, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Крім того, адвокат зазначила, що засуджена після деокупації міста Херсон самостійно повернулась до Херсонського слідчого ізолятору, де надавала свідчення співробітникам правоохоронних органів та СБУ стосовно колаборантів, які в подальшому були затримані.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , оскільки остання не довела сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а наявність лише одного заохочення не може позитивно характеризувати засуджену та не вказує на її виправлення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити клопотання адвоката про її умовно-дострокове звільнення.

На обґрунтування доводів, засуджена вказує, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці дійсно довела своє виправлення. Зазначає, що вину у вчиненому злочині повністю визнала, щиро розкаялася, а також те, що у неї є малолітній син, відносно якого вона не позбавлена батьківських прав. Засуджена звернула увагу на те, що, не дивлячись на те, що їй встановлена третя група інвалідності за запальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату та їй заборонені фізичні й психічні навантаження, вона продовжує працювати швачкою на виробництві в колонії. Крім того, за час перебування в окупації в м.Херсон, вона перенесла тортури з боку співробітників, які перейшли на сторону окупантів, нервове напруження, відсутність зв`язку з рідними, а також медичне обслуговування.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до неї вимоги ст.81 КК України, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості судового рішення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженої слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, зі змісту статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У статті 81 КК України зазначено, що особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.

З матеріалів провадження та характеристики на засуджену вбачається, що вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 01 лютого 2019 року ОСОБА_7 засуджена за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ч.5 ст.72 КК України, зарахований строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 10 травня 2018 року по 12 травня 2018 року.

Засуджена ОСОБА_7 перебуває під вартою з 20 травня 2019 року.

Початок строку відбування покарання рахується з 12 серпня 2019 рік.

Кінець строку відбування покарання 18 червня 2025 рік.

Фактично відбутий строк покарання на 06 лютого 2024 року становить: 4 роки 3 місяці 29 дні.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. За час відбування покарання свідомо не допускала порушень режиму тримання. До виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться задовільно. Намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За оцінюваний період відбування покарання не зафіксовані спроби втечі, особа не перебуває на обліку як схильна до втечі. Засуджена не порушувала режим тримання.

Адміністрацією установи засуджена заохочувалася один раз, а саме 23 грудня 2020 року за виконання покладених обов`язків та дотримання вимог безпеки праці, стягнення відсутні.

ОСОБА_7 в установі працевлаштована підсобним робітником з відрядною формою оплати праці. До виконання поставлених завдань ставиться задовільно. Порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно.

Отримує виплати у зв`язку з інвалідністю.

ОСОБА_7 засуджена за умисне ненасильницьке кримінальне правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні. Має позов на загальну суму 3432 грн., але станом на 05 лютого 2024 року виконавчі листи до установи не надходили.

Засуджена стверджує, що бере відповідальність за вчинені дії на себе, усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення. Вважає, що деякі типи антисоціальної поведінки неприйнятні. На даний час, вину у вчиненні злочину визнає повністю, усвідомлює наслідки скоєного нею кримінального правопорушення.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

Засуджена стверджує, що має мотивацію змінити своє життя на краще. Після звільнення планує працевлаштуватися за здобутими професійними навичками на середню заробітну плату.

Соціальні зв`язки підтримує з родиною шляхом телефонних розмов.

Заходи індивідуальної програми виконані у визначені терміни.

Крім того, необхідно зазначити про те, що рішенням комісії виправної колонії від 29 вересня 2021 року засудженій відмовлено в зміні умов тримання як особі, яка не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 25 січня 2023 року в застосуванні ст.82 КК України недоцільно. Рішенням комісії виправної колонії від 14 червня 2023 року в застосуванні ст.81 КК України недоцільно.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої, у зв`язку з чим прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її умовно-дострокового звільнення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон й передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, загалом засуджувалася 3 рази, за злочині в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Більше того, 3 рази засуджена звільнялась від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 та ст.79 КК України, проте на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила, та знову вчинила новий умисний злочин в сфері обігу наркотичних засобів, за який її було засуджено. А тому, на думку колегії суддів, у разі звільнення її умовно-достроково є висока вірогідність вчинення нею нового злочину.

Крім того, хоча до установи виконання покарань і не надходили виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_7 3432 гривні, але самою засудженою також не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до неї норм ст.81 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка засудженої зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як й доказів доведення її виправлення ставленням до праці.

Крім того, колегією суддів досліджувались документи надані засудженою ОСОБА_7 , а саме: виписка з медичної карти засудженої, згідно якої ОСОБА_7 знаходиться під диспансерним наглядом лікарів медичної частини №54 з діагнозами посттромбофлебітичний синдром нижніх кінцівок, набряково-виразкова форма, хронічна венозна недостатність нижніх кінцівок IV ст., стан після перенесеної виразково-некротичної форми бешихи лівої кінцівки, дифузний зоб, хронічний гастродуоденіт, ст.ремісії, хронічний бронхіт, ст.ремісії, фіброзно-кістозна мастопатія, вірусний гепатит С, хронічний пієлонефрит, ст.ремісії, сечокам`яна хвороба, копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якого ОСОБА_7 надана третя група інвалідності з 23 листопада 2023 року у зв`язку із діагнозом запальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, а також те, що ОСОБА_7 є свідком у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 та ч.7 ст.111-1 КК України. Зазначені відомості хоча і заслуговують на увагу, але вони не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказані відомості є підставою для звернення засудженої ОСОБА_7 до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджена відбуває покарання, із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою на підставі ст.84 КК України в порядку, передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України.

Доводи засудженої про те, що у неї є малолітній син, відносно якого вона не позбавлена батьківських прав, то ця обставина не може бути взята до уваги, як така, що свідчить про виправлення засудженої під час відбування покарання.

Отже, аналіз матеріалів судового провадження дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженої ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не дають підстав вважати, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, оскільки наявність посередньої характеристики, лише одного заохочення, яке отримала засуджена за весь період відбування покарання, її працевлаштування, та інвалідність, не можуть свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженої ОСОБА_7 умовно-достроково.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджена дійсно стала на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: