Справа № 344/7830/24
Провадження № 1-кс/344/3397/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за № 0000019 від 09.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 09.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що після окупації 24.02.2022 с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області представниками збройних формувань рф фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території району шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління в усіх сферах життєдіяльності громади селища, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення.

Представники окупаційної влади російської федерації, знаючи, що референдум щодо зміни території держави може призначати тільки Верховна Рада України, а рішення приймає увесь український народ, народне волевиявлення у формі референдуму має відбуватися виключно з дотриманням основоположних міжнародно визнаних засад щодо їх проведення загального, рівного, вільного, прямого і таємного голосування, яке проводиться з дотриманням закону, на період дії воєнного стану на тих територіях, де перебувають збройні сили рф, зупиняється виконання повноважень та діяльність ТВК і їхніх членів, з порушеннями Конституції України, норм міжнародного права і принципів демократії вирішили провести псевдо референдум про входження окупованої території Херсонської області до складу російської федерації.

Тези про проведення референдуму на тимчасово окупованій території використовувались російською федерацією як засіб тиску на українську владу та світове співтовариство, щоб визнати тимчасово окуповані території України територіями російської федерації і сформувати думку про те, що бойові дії проводяться на їх території, тобто що РФ не виступає в статусі держави окупанта. Проведення референдуму на території Херсонської області планувалось у квітні, травні 2022 року і було перенесено у зв`язку із наступальними діями ЗСУ на вересень 2022 року.

До участі у процесі підготовки та проведення незаконного референдуму з питань приєднання частини території України до РФ на порушення порядку, передбаченого Конституцією України, були залучені особи з числа військових і спеціальних служб РФ, правоохоронних та інших служб і відомств РФ, а також цивільні громадяни РФ і України (анкетні дані та їх роль у вчиненні цього кримінального правопорушення встановлюються досудовим розслідуванням).

Так, 05 вересня 2022 року головою так званої військово-цивільної адміністрації Бериславського району від окупаційної влади ОСОБА_6 на службовій нараді, яка проходила за участі керівників селищних рад від окупаційної влади в приміщенні Бериславської військово-цивільної адміністрації ( АДРЕСА_1 ), було оголошено рішення про проведення 11 вересня 2022 року на території Бериславського району незаконного референдуму за приєднання Херсонської області до складу рф. Крім того, на нараді було доведено до присутніх, що головою територіальної виборчої комісії Бериславського району призначено громадянку України ОСОБА_7 , досудове розслідування стосовно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні. При цьому, на посаду голови т.зв. дільничної виборчої комісії № 826 із організації та проведення вищевказаного незаконного референдуму в АДРЕСА_2 , що входять у підпорядкування Новомиколаївської сільської ради Бериславського району Херсонської області, призначено жительку с. Новомиколаївка ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_4 , проживаючи на тимчасово окупованій території с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області військовими рф та незаконної діяльності створених ними незаконних органів влади, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, не пізніше 11 вересня 2022 року, прийняла пропозицію голови т.зв. голови дільничної виборчої комісії АДРЕСА_2 ОСОБА_8 та надала добровільну згоду щодо своєї участі в організації і проведенні незаконного референдуму в якості члена виборчої комісії на території вказаних населених пунктів Херсонської області за приєднання Херсонської області до складу російської федерації.

У середині вересня 2022 року голова так званої Бериславської військово-цивільної адміністрації окупаційної влади ОСОБА_6 повторно зібрав в Бериславській районній адміністрації (Херсонська область, м. Берислав, вул. Перемоги, буд. 2) нараду з числа місцевих керівників -колаборантів, де повідомив ОСОБА_8 , що дата початку проведення референдуму переноситься на 23 вересня 2022 року.

Також встановлено, що не пізніше 20.09.2022, голова окупаційної адміністрації Херсонської області ОСОБА_9 підписав указ про проведення референдуму щодо входження Херсонської області до складу російської федерації та звернення до президента російської федерації в. путіна із проханням підтримати результати вищевказаного незаконного референдуму про входження до складу російської федерації.

При цьому, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на організацію та проведення незаконного референдуму на території Херсонської області, 24 вересня 2022 року, близько 9 год 00 хв., член виборчої комісії № 826 ОСОБА_4 прибула на подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримала від голови вказаної виборчої комісії ОСОБА_8 скриньку (урну) для голосування та разом із членом вказаної ДВК ОСОБА_11 , котра отримала від ОСОБА_8 списки місцевих жителів та бюлетені для голосування, виконуючи покладені на них ОСОБА_8 повноваження, добровільно, у супроводі 2 озброєних військових рф, які прибули до подвір`я ОСОБА_10 автомобілем білого кольору і забезпечували їх охорону як членів виборчої комісії, попрямували, автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , до АДРЕСА_2 , для організації проведення вищевказаного незаконного референдуму за перехід Херсонської області зі складу України до російської федерації.

Знаючи, що відповідно до статті 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання узгодженого заздалегідь злочинного плану, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та іншими не встановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, члени незаконної виборчої комісії ОСОБА_4 та ОСОБА_11 24.09.2022 вчинили дії щодо проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та забезпечили проведення голосування шляхом проведення подвірного обходу серед місцевих жителів по АДРЕСА_2 , закликаючи їх прийняти участь в голосуванні та надаючи для цього отримані у ОСОБА_8 бюлетені.

По завершенню проведення 24.09.2022 подвірних обходів АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у супроводі військовослужбовців збройних сил рф, автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , повернулись до подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 , де надали ОСОБА_8 скриньку для голосування з використаними бюлетенями, яка у свою чергу передала їх військовослужбовцям збройних сил рф, що забезпечували охорону членів виборчої комісії, для подальшого їх доставлення до територіальної виборчої комісії в АДРЕСА_1 .

Після виконання вищевказаних дій, спрямованих на організацію підготовки до участі в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області пройшла незаконна, тобто з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021року № 1135-IX процедура проведення голосування серед жителів Херсонської області, у якому за участі озброєних військових та правоохоронців РФ, незаконно сформованої поліції сумісно з членами незаконної ДВК, ОСОБА_4 як учасник незаконного органу народного волевиявлення, взяла активну участь в якості члена дільничної виборчої комісії № 826, шляхом здійснення подвірних обходів мешканців АДРЕСА_2 , забезпечення видачі їм бюлетенів, форму яких затвердила незаконна ЦВК, та без дотримання основних принципів вільної участі та добровільного таємного голосування, публічності та відкритості референдуму.

27 вересня 2022 року так звана ЦВК Херсонської області за результатами підрахунку ста процентів бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів 87.05 відсотків виборців виявили бажання за входження Херсонської області у склад РФ.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

22 квітня 2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 111-1 КК України, цього Кодексу відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення десять років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:- п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вищевказана особа усвідомлює про можливість покарання за вчинення таких злочинів. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція насамперед ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути територію України та виїхати на ТОТ України чи інших країн, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні нею кримінального правопорушення;- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України та злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого у воєнний час. У свою чергу, ОСОБА_4 , знаючи інших осіб, які також можуть вчиняти дії, направлені на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії рф проти України, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також злочинів проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, та у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обрання більш м`якого запобіжного заходу не являється за можливе, оскільки застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в т.ч. шляхом розголошення іншим, не встановленим на даний час слідством співучасникам, інформації про хід досудового розслідування та приховування доказів їх злочинних дій.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити без визначення застави.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просила застосувати до її підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрювана в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрювану та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

22 квітня 2024 року ОСОБА_4 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Окрім того, 22.04.2024 підозрюванону ОСОБА_4 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк десять років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, судом не встановлено.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, її вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та те, що вона раніше не судима.

Згідно практики Європейського суду з прав людини відмова у звільненні з-під варти під заставу може бути обґрунтованою і особа має утримуватися під вартою без визначення розміру застави, якщо його звільнення потягне реальну небезпеку спричинення шкоди у зв`язку з виникненням однієї з підстав для тримання під вартою; якщо введення умов звільнення під заставу чи інших розумних профілактичних заходів не може усунути цю небезпеку чи знизити її до рівня, при якому тримання особи під вартою стане безпідставним.

Слідчий суддя, в межах саме даного розгляду клопотання, не знаходить підстав щодо застосування альтернативного визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти проти основ національної безпеки України, вчинених у воєнний час. У судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, а тому клопотання слід задоволити та застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, з урахуванням строку досудового розслідування, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та не дозволить ОСОБА_4 перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме її подальшу поведінку.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Новомиколаївка, Високопільської ОТГ Бериславського району Херсонської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 20 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 23.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1