КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1169/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року стосовно засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року залишено без задоволення подання провідного інспектора Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року за ч.1 ст. 190 КК України.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання провідного інспектора Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області та звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що суд неправильно застосував положення ст. 78 КК України та безпідставно відмовив в задоволенні подання органу з питань пробації, оскільки уповноважений орган з питань пробації реалізував своє право, визначене ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України і звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, тобто констатував факт відсутності доказів вчинення з сторони ОСОБА_7 порушень обов`язків, покладених на нього вироком суду та факт відсутності систематичного вчинення ним правопорушень.

Апелянт вказує на те, що у справі відсутні письмові попередження ОСОБА_7 органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання (ст. 75,76 КК України) і відсутні докази порушення ним обов`язків, що передбачено положеннями ч.3, ч.4 ст. 166 КВК України, тому висновок суду в ухвалі сторона захисту вважає помилковим, що засуджений порушив покладені на нього обов`язки та що у справі відсутні докази виконання ОСОБА_7 таких обов`язків. Вказує, що органом з питань пробації питання про скасування іспитового строку не ставилося. У справі відсутні письмові попередження про скасування іспитового строку, які неможливо виносити після закінчення іспитового строку згідно вимог ст.89 КК України, тому на думку захисника, слід вважати, що відсутні належні докази порушення засудженим покладених на нього обов`язків.

Стверджує, що після закінчення іспитового строку орган з питань пробації правильного звернувся з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки з поданням про скасування іспитового строку можна звертатися лише в межах іспитового строку, що також підтверджується судовою практикою Київського апеляційного суду (ухвала від 28.09.2021 року справа № 370/688/20). Тому іншого рішення, ніж задоволення подання, суд в даному випадку не міг ухвалити, так як у поданні підтверджено факт не вчинення засудженим протягом іспитового строку дій, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_7 порушив покладені на нього обов`язки.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України так й інші обов`язки виконано в повному обсязі. Вказує, що у справі відсутні докази, що засуджений отримував своєчасно протягом іспитового строку повідомлення про необхідність прибуття до органу з питань пробації, що свідчить про необізнаність щодо необхідності прибуття до органу пробації для роз`яснення вироку, при цьому слід врахувати позицію Київського апеляційного суду, також не має доказів щодо зміни ним місця проживання, роботи або навчання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження за поданням Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Органу виконання покарань в особі уповноваженого органу з питань пробації, належать дискреційні повноваження визначення ступеню виправлення особи, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням та звернення до суду із клопотанням про звільнення такої особи від відбування покарання по закінченню іспитового строку або із клопотанням про направлення для відбування покарання за вироком суду.

Як вбачається з матеріалів справи за поданням органу з питань пробації та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на один рік.

19 січня 2023 року на адресу Шевченківського РВ Філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшло розпорядження про виконання вказаного вироку. 09 лютого 2023 року було проведено першочергові розшукові заходи для встановлення місця проживання засудженого ОСОБА_7 . Як вбачається з вироку Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року, місце проживання ОСОБА_7 зазначено за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки фахівця Шевченківського РВ філії ДУ "Центр пробації м. Києва та Київської області (а. ос.с. 25) зазначеної адреси не існує.

В подальшому, в період з 09.02.2023 року по 20.06.2023 року працівниками відділу уповноваженого органу з питань пробації було вжито усіх необхідних заходів для встановлення місця проживання чи перебування засудженого ОСОБА_7 , однак вжитими заходами місцезнаходження не встановлено, у зв`язку з чим до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві направлено подання про оголошення ОСОБА_7 в розшук. Даних про відкриття оперативно розшукової справи відносно останнього матеріали особової справи не містять, як і не встановленого таких доказів в ході судового розгляду.

Як вбачається з вимоги про судимість, ОСОБА_7 за час перебування на обліку в Шевченківському РВ Філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, не був притягнутий до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Іспитовий строк у ОСОБА_7 відповідно до положень ст. 165 КВК України, закінчився 20.06.2023 року.

Крім того, з подання органу пробації вбачається, що обов`язок з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання засудженим не виконувалися в повному обсязі, лише обов`язок не виїжджати за межі України виконано в повному обсязі (а.с.3), тому доводи в цій частині сторони захисту про виконання засудженим усіх обов`язків в повному обсязі є необґрунтованими.

Апеляційному суду ОСОБА_7 пояснив, що у вироку адреса зазначена не вірно та він мешкає по АДРЕСА_1 , що в свою чергу не може однозначно спростовувати факт ухилення від виконання обов*язків за вироком. При цьому, колегією суддів не встановлено та матеріали справи не містять таких доказів, які б підтверджували факт виконання засудженим усіх покладених на нього обов`язків. Адже, згідно вимог ч.1 ст. 78 КК України підставою для звільнення від призначеного вироком покарання є не лише не вчинення нового кримінального правопорушення в період цього строку, а й виконання покладених на засудженого обов`язків.

Враховуючи наведене та положення кримінального закону, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не встановлення доказів про виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як під час розгляду в суді першої, так і під час розгляду в апеляційній інстанції не було встановлено підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, то суд обґрунтовано відмовив у задоволенні подання органу з питань пртобації.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року стосовно засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

___________ _______________ _____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4