В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю:

прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000039 від 26.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осова Дубровицького району Рівненської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не працевлаштованого, не є інвалідом, не одруженого, утриманців не має, має військове звання солдат, стрільця-санітара піхотного відділення піхотного взводу піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 119 від 26.11.2023, солдата ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-санітара піхотного відділення піхотного взводу піхотної роти.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.199 № 551-XIV, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушимо додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

25 січня 2024 року, близько 13 години, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, на узбіччі а АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 виник конфлікт з ОСОБА_6 , у ході якого в ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , викрав належні останньому речі, а саме: сумку тактичну для планшету "мульті-кам" Tactic 4 Profi вартістю, відповідно до висновку експерта, 1024,20 грн., сумку-барсетку камуфляжну вартістю, відповідно до довідки, 400 грн., планшет "Lenovo TAB M10 PLUS" вартістю, відповідно до висновку експерта 7224,15 грн., мобільний телефон "Redmi 10 2022 Sea Blue, 4/64 Gb" вартістю, відповідно до висновку експерта 3727,35 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 12375,70 грн., яка наразі не відшкодована.

Своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, вкзав, що викладені в обвинувальному акті обставини події є дійсними, від дачі показань відмовився.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, роз`яснивши учасникам зміст ст. 349 КПК України та пересвідчившись, що учасники судового провадження правильно його розуміють, обмежився дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів. Докази по справі не досліджувалися у зв`язку з тим, що суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно доведена в судовому засіданні.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України визначена правильно.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17.

Тому суд погоджується, що обставинами, що пом`якшують покарання слід визнати щире каяття, яке виразилося у повному й беззаперечному визнанні вини, бажанні й готовності відшкодувати потерпілому шкоду й продовжити несення військової служби.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також особу ОСОБА_3 , який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, скоював злочин проти власності раніше, хоча судимість погашена, та знов вчинив корисливий злочин, має постійне місце проживання та є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, незадовільно характеризується за місцем служби, зокрема, допускає халатне ставлення до службових обов`язків, службою не дорожить, потребує постійного контролю за якістю виконання вказівок, несумлінний при їх виконанні й має тенденцію до зловживання спиртними напоями, молодий вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відносно невелику вартість викраденого майна та те, що частина викраденого була віднайдена і може бути повернена потерпілого, а також бажання ОСОБА_3 продовжити військову службу і готовність понести відповідальність за вчинене й відшкодувати завдану шкоду, що підтверджено ОСОБА_3 у судовому засіданні, те, що потерпілий у своїх заявах не висував претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого та не наполягав на суворому покаранні ОСОБА_3 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбвалення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч.4 ст. 185 КК України, вважаючи таке покарання достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Також, враховуючи перелічені вище обставини, виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, з огляду на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого, а також інтереси суспільства у виді захисту України військовослужбовцями під час дії воєнного стану, суд вважає можливим застосування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Питання щодо речових доказів по справі необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати у цьому кримінальному провадженні - відсутні.

Під час досудового слідства щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з моменту затримання 02 год. 15 хв. 17 квітня 2024 року.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а учасниками судового провадження питання обрання ОСОБА_3 будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не ставилося, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого з-під варти, застосувавши до нього особисте зобов`язання, та зарахувати у разі звернення вироку до виконання в частині позбавлення волі строк перебування ОСОБА_3 під вартою.

Керуючись статтями 100, 124, 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правоворушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

У разі звернення вироку до реального виконання, зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 17 квітня 2024 року по 15 травня 2024 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази:

- пакування стартового пакету в кількості 1 штука Vodafone Pro Special - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- планшет фірми "Lenovo" IMEI НОМЕР_2 , дві частини пошкоджених навушників, органайзер для банківських карток зеленого кольору з написом "ID PASSPORT", посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_3 , паспорт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_4 , пластикову платіжну картку Ощадбанк НОМЕР_5 , пластикову платіжну картку ПриватБанк НОМЕР_6 , дві фотокартки, на яких зображено ОСОБА_6 , - повернути власнику, ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено і проголошено 15 травня 2024 року.

Суддя