СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4832/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002216 від 06.07.2024, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2024 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002216 від 06.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в період запровадженого на території України воєнного стану, будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин, у відношення особи похилого віку.

05.07.2024 близько о 10:55 ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. біля будівлі «АТБ-маркету» за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та стояв біля будівлі вказаного магазину. ОСОБА_4 , розуміючи, що потерпілий - особа похилого віку, перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не буде чинити реальний опір, визначив майно, наявне у ОСОБА_7 , об`єктом свого злочинного посягання, та прийняв рішення щодо відкритого викрадення майна останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_7 , який перебував біля вказаного магазину, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, відомі потерпілому, який був в свідомості, робив зауваження щодо дій ОСОБА_4 та просив їх припинити, обшукав кишені одягу потерпілого та знайшовши в них мобільний телефон марки «infinix», моделі Х657В, вартістю 3980 гривень, та звернув його у своє володіння.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 , який намагався рукою вихопити у ОСОБА_4 своє викрадене майно, застосовуючи до потерпілого насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, штовхнув його вагою свого тіла на землю, спричинивши потерпілому фізичний біль, але не завдавши тілесні ушкодження, чим припинив опір та відкрито заволодів майном ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_4 , тримаючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення втік з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

12.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, метою обрання відносно нього запобіжного заходу є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, він немає постійного місця проживання, тісних соціальних зв`язків, немає родини та утриманців, що дає йому змогу покинути м.Київ, та з метою переховування виїхати на інші території, що ускладнить подальше досудове розслідування. Беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, усвідомлюючи тяжкість та неминучість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його судом винним в інкримінованому йому злочині, а також, з урахуванням неможливості застосування ст. 75 КК України, реального його відбуття, у разі обрання відносно останнього іншого запобіжного заходу, задля уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування, та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. ОСОБА_4 був неодноразово судимий за скоєння тяжких злочинів, в тому числі і майнового характеру, грабежів, на шлях виправлення не став, звільнившись в квітні 2024 з місць позбавлення волі, не прийняв заходи щодо працевлаштування, та вже через кілька місяців після свого звільнення, вчинив злочин у відношенні особи похилого віку, з застосуванням насильства до останнього.

Також, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, у відношенні особи похилого віку, а також враховуючи те, що підозрюваний усвідомлюючи можливість настання відповідальності, а також суворість покарання, все одно обрав метод протиправного збагачення, шляхом вчинення кримінальних правопорушень, існують ризики того, що ОСОБА_4 у разі обрання іншого запобіжного заходу, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема й однорідного складу.

Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, приймаючи до уваги що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК вважаю доцільним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на два місяці.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив визначити розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Підозрюваний у судовому засіданні повідомив, що має місце проживання у м. Києва, а тому просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з матеріалів клопотання, 12.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Повідомлення про підозру відповідає вимогам ст.277 КПК України та вручене підозрюваному згідно вимог ст.278 КПК України.

Обставини, викладені у повідомленні про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.07.2024, протоколом від 11.07.2024 допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами від 06.07.2024 допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколом від 05.07.2024 огляду місця події, протоколом від 11.07.2024 огляду місця події, протоколом від 12.07.2024 пред`явлення особи для впізнання, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Варто зауважити, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення такого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує вік підозрюваного, сімейний стан, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Також слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення та можливість призначення судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі на строк до десяти років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого оголошено підозру, сукупність установлених даних про особу підозрюваного є підстави вважати, що існують наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає, що існує висока ймовірність того, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори. Водночас, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Варто зауважити, що до обставини, яка збільшує ризик втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що останній має реальну можливість здійснювати вплив на таких осіб, зокрема, шляхом вмовлянь, погроз, з метою надання ними завідомо неправдивих показів, задля уникнення кримінальної відповідальності, зміни ними викривальних по відношенню до підозрюваного показів чи відмови від них. При цьому, оцінюючи наявність вказаного ризику слідчий суддя, виходячи із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, приходить до висновку, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше судимий, слідчий суддя вважає, що будучи на волі, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, при вирішенні клопотання слідчим суддею встановлені ризики, що передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стан здоров`я підозрюваного не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( ч.5 ст. 182 КПК України).

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, його вік, майновий стан та процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 09 вересня 2024 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави строком до 09 вересня 2024 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

Запобіжний захід у виді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначити до 09 вересня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1