Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4429/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/398/24
Категорія ч.4 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року. Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі судове провадження №295/4429/22 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 01.11.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 9 місяців з конфіскацією 1/2 частини майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.03.2021 року, остаточно призначено загальний строк покарання за сукупністю вироків 8 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна.

Початок строку відбування покарання обраховано з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення з 23.03.2022 по день набрання вироком законної сили в строк покарання день за день.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 686 грн. 48 коп.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті. Вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичних обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції зроблено неправильний висновок щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, оскільки зібраними по кримінальному провадженню доказами не підтверджується умисел ОСОБА_8 на заволодіння мобільним телефоном. Посилається на те, що судом першої інстанцій залишено поза увагою доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, покладених в основу обвинувального вироку зокрема, протоколу затримання ОСОБА_8 від 23 березня 2022 року з підстав його невідповідності вимогам ч.1 ст.107 КПК України, оскільки слідча дія не була зафіксована відповідними звуко та відеозаписувальними технічними засобами та невідповідності місця затримання. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вони давали в судовому засіданні, а вказані їх показання відрізняються від показань записаних у вироку суду. Посилається на те, що суд не надав належної оцінки показанням ОСОБА_8 щодо відсутності умислу на заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок, призначити йому справедливе покарання, допитати усіх свідків та потерпілого.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 23.03.2022 приблизно о 21 годині за адресою АДРЕСА_2 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я, в умовах воєнного стану, а саме заволодіння мобільним телефоном марки «Umidigi Bison», який належать ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час воєнного стану, 23.03.2022 приблизно о 21 годині перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де застосував до ОСОБА_11 фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в умисному нанесенні одного удару гострим предметом, що схожий на ніж в область його шиї.

В результаті нанесеного удару, ОСОБА_11 спричинено легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні шиї справа. В подальшому ОСОБА_8 , подолавши таким чином волю потерпілого до опору, заволодів його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Umidigi Bison» вартістю 5 188 грн. 50 коп.

Після цього, ОСОБА_12 , утримуючи при собі майно, яке належить ОСОБА_11 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 5 188 грн. 50 коп.

Своїми умисними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), під час воєнного стану, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, а також вирок суду в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу, положеннями ст.94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_8 даних вимог закону не дотримався.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; тощо.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами, як обвинувачення, так і захисту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оцінивши досліджені по справі докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності і достатності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.4 ст.187 КК України.

Однак, на переконання апеляційного суду, викладені у вироку як встановлені судом фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, не підтверджені належними доказами. Заперечення сторони захисту, із посиланням на наявні докази (показання обвинуваченого, потерпілого та свідків) щодо відсутності умислу в ОСОБА_8 на вчинення розбійного нападу, в оскарженому вироку належно не спростовано. Так, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_8 , у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_11 , що стосувався вибору пісні під час спільного прослуховування музики з мобільного телефону потерпілого. З показань обвинуваченого саме з цих причин він вдарив потерпілого, спричинивши йому відповідні тілесні ушкодження, тобто без попереднього умислу на заволодіння майном потерпілого. Очевидцем події був свідок ОСОБА_13 , який показання обвинуваченого щодо причин конфлікту з потерпілим підтвердив. Опосередковано в цій частині підтверджено показання обвинуваченого і потерпілим ОСОБА_11 .

Також не достатньо проаналізованими та обґрунтованими є висновки суду першої інстанції і щодо обставин виявлення та вилучення телефону під час затримання ОСОБА_8 23.03.2022. Наведені з цього приводу у вироку ствердження судом першої інстанції про виявлення та вилучення викраденого телефону саме з одягу ОСОБА_8 , що категорично заперечує останній, в ході судового розгляду достатньо не досліджено, оцінка цих обставин носить формальний, а тому не переконливий характер, хоча ці обставини в сукупності із іншими обставинами події та доказами можуть мати вирішальне значення для правильної юридичної оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_8 .

Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та поза увагою залишив вимоги закону, якими передбачено, що суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші - відкинуті або не враховані.

Ураховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сукупність зазначених порушень є істотними та процесуально неприпустимими, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, що передбачено ст.370 КПК України як обов`язкові вимоги, які містяться і у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Як передбачено п.п.2, 3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.409 КПК України апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, надані сторонами, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне й обґрунтоване та справедливе судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 01.11.2022 відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 липня 2024 року (включно).

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :