Справа № 541/649/24
Провадження № 1-кп/541/126/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується

питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному 02 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000803 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миргорода Полтавської області, не заміжньої, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

за вчинення суспільно небезпечних діяння, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшли матеріали клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , про застосування стосовно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, систематично вчиняла психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 та малолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими проживає протягом тривалого часу, пов`язана спільним побутом і мала взаємні права та обов`язки, що призвело до фізичних та психологічних страждань останніх, погіршення якості їх життя, зокрема виразилось у втомі, фізичному дискомфорті, негативних переживаннях, емоційній напруженості, а також втраті позитивних емоцій, відпочинку, енергійності.

Кожного разу ОСОБА_4 , заходячись за адресою: АДРЕСА_2 , провокувала словесний конфлікт, під час якого, діючи систематично, вчиняла відносно своєї матері ОСОБА_7 фізичне та психологічне насильство у вигляді нанесення побоїв і словесних образ, криків, погроз, які супроводжувались приниженням її гідності, залякування, що призвело до фізичних і психологічних страждань останньої та відбувалося на очах малолітньої дочки ОСОБА_11 , відносно якої теж систематично вчинялося психологічне насильство у виді криків та погроз, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя. Із вказаними особами ОСОБА_4 спільно проживає, пов`язана спільним побутом і мала взаємні права та обов`язки.

19 липня 2022 року о 15 год 00 хв. ОСОБА_4 за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 вчинила відносно своєї матері ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_7 . Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 серпня 2022 року ОСОБА_4 визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

06 січня 2023 року близько 18 год 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, будучи особою, яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року вчинила домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_7 , а саме погрожувала фізичною розправою та вчинила сварку.

Окрім того, 12 січня 2023 року близько 21 год 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно протягом року вчинила домашнє насильство, тобто дії психологічного характеру стосовно своєї малолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю, а саме ОСОБА_4 емоційно висловлювалась, не контролюючи свої емоції, кричала, махала руками на неї.

У подальшому, 16 січня 2023 року о 18 год 10 хв. в АДРЕСА_2 повторно протягом року ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство, тобто дії психологічного характеру стосовно своєї малолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та своєї матері ОСОБА_7 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю, а саме ОСОБА_4 висловлювалась нецензурною лайкою в бік матері та дочки, сильно кричала на дочку.

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року ОСОБА_4 визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

Також, 18 квітня 2023 року близько 13 год 00 хв. ОСОБА_4 за місцем свого проживання повторно протягом року вчинила дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, погроз фізичного насилля, чим завдала шкода психологічному здоров`ю матері ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_11 .

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

27 березня 2023 року ОСОБА_4 за місцем свого проживання нецензурно висловлювалась в бік своєї малолітньої дитини ОСОБА_11 та матері ОСОБА_7 , вчинивши сварку та відповідно психологічне насильство відносно останніх.

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року ОСОБА_4 визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

У подальшому, 15 травня 2023 року близько 11 год 00 хв. повторно протягом року ОСОБА_4 за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 вчинила дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою, погроз фізичного насилля, розмахування загрозливо руками, биття посуду, внаслідок чого завдано шкоду психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_7 та малолітньої ОСОБА_11

27 травня 2023 року близько 17 год 00 хв. ОСОБА_4 повторно протягом року за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 вчинила дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою в бік ОСОБА_7 та малолтіньої ОСОБА_11 , внаслідок чого завдано шкоду їх психічному та фізичному здоров`ю.

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_4 визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_4 30 червня 2023 року близько 14 год 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з матір`ю ОСОБА_7 почала ображати останню, кричати, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою, при цьому домашнє насильство відбувалося на очах малолітньої дочки ОСОБА_11 , тобто вчинила домашнє насильство, а саме дії психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_7 та малолітньої дитини ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 18 липня 2023 року близько 11 год 30 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з матір`ю ОСОБА_7 почала ображати останню, кричати, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, при цьому домашнє насильство відбувалося на очах малолітньої дочки ОСОБА_11 , тобто вчинила домашнє насильство, а саме дії психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_7 та малолітньої дитини ОСОБА_11 .

Не зупиняючись, ОСОБА_4 03 листопада 2023 року близько 23 год 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з матір`ю ОСОБА_7 почала ображати останню, кричати, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, завдала два удари рукою, стиснутою у кулак, по її лівому плечу та грудній клітині посередині, при цьому відштовхнула свою малолітню дочку ОСОБА_11 , на очах якої відбувалося домашнє насильство, тобто вчинила домашнє насильство, а саме дії психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_7 та малолітньої дитини ОСОБА_11 .

Протиправні дії ОСОБА_4 , які виразилися у систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства відносно матері та малолітньої дочки, призвели до психологічних та фізичних страждань ОСОБА_7 , що виразились у пониженні самооцінки, нездатності захистити себе, погіршення якості її життя, та психологічних страждань ОСОБА_11 , що виразились у нездатності захистити себе та погіршення якості її життя.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою вона перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності і погіршення якості життя потерпілої особи.

Під час судового розгляду прокурор, потерпіла, законний представник малолітньої потерпілої та законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру,клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що факти вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_4 почались більше року тому. Остання підвищує голос, б`є потерпілу. Під час вчинення домашнього насильства відносно неї майже весь час перебуває дитина, що впливає на її нервово-емоційний стан. Вихованням дитини ОСОБА_4 практично не займається, всі функції по догляду за дитиною виконує потерпіла. ОСОБА_4 раніше проходила відповідне стаціонарне лікування, після якого її стан значно покращувався, вона ставала спокійною, приділяла увагу дитині.

Свідок ОСОБА_12 , яка є сестрою ОСОБА_4 , під час судового розгляду пояснила, що вона бачила, як остання восени 2023 року штовхнула матір ОСОБА_7 , а також нанесла їй удар по спині, після якого залишився синець. Крім зазначеного, ОСОБА_4 часто кричить на потерпілу, в тому числі і при дитині, а також безпідставно підвищує голос на дочку. Зазначила, що після проходження курсу лікування стан здоров`я ОСОБА_4 значно покращується, вона краще ставиться до матері, тягнеться до дитини.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала факт вчинення нею домашнього насильства та зазначила, що вона нікого не ображає, а навпаки, її мати постійно безпідставно чіпляється до неї. Спочатку ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення їй лікування, але в подальшому зазначила, що вона є здоровою, будь-якого лікування не потребує і проходити його не буде.

Захисник зазначив, що враховуючи особу ОСОБА_4 , її поведінку, обставини кримінального провадження, до неї можливо застосувати примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою вона перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності і погіршення якості життя потерпілої особи, перебуваючи у стані, при якому вона не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, так як виявляла ознаки хронічного психічного захворювання, а саме шизофренії, параноїдної.

Вчинення ОСОБА_4 вищезазначеного суспільно небезпечного діяння, крім пояснень потерпілої, свідка, повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів, а саме:

-постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 серпня 2022 року, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в зв`язку із вчиненням 19 липня 2022 року домашнього насильства відносно матері ОСОБА_7 , а саме умисних дій психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої (а.к.п. 72-73);

-постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року, у відповідності з якою ОСОБА_4 06 січня 2023 року повторно протягом року вчинила домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_7 , а саме погрожувала фізичною розправою та вчинила сварку; 12 січня 2023 року повторно протягом року вчинила домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру стосовно своєї малолітньої дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю малолітньої, а саме емоційно висловлювалася, не контролюючи свої емоції, кричала на дитину, махала рукам на неї; 16 січня 2023 року повторно протягом року вчинила домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, стосовно своєї малолітньої дочки ОСОБА_11 та своєї матері ОСОБА_7 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю, а саме висловлювалася нецензурною лайкою в бік матері та дочки, сильно кричала на дочку, за що ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.к.п. 77-78);

-постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із тим, що 18 квітня 2023 року остання повторно протягом року вчинила умисні психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах фізичного насилля, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю матері ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_11 (а.к.п. 80);

-постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2023 року, якою ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу за вчинення домашнього насильства, оскільки 15 травня 2023 року близько 11 год 00 хв. повторно протягом року ОСОБА_4 вчинила умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою, погроз фізичного насилля, розмахуванні загрозливо руками, битті посуду, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю матері ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_11 ; 27 травня 2023 року близько 17 год 00 хв. ОСОБА_4 повторно протягом року вчинила умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні образ нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю матері ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_11 (а.к.п. 83-84);

-висновком експерта від 05 лютого 2024 року № СЕ-19/117-24/530-ПС, у відповідності з яким ситуація домашнього насильства з боку ОСОБА_4 є психотравмувальною для потерпілої ОСОБА_7 ; у підекспертної особи наявні зміни в емоційному стані (занепокоєння і тривога внаслідок незадоволених емоційних потреб, які викликали стрес; ознаки депресії (ознаки відсутності інтересу до життя, нестачі мотивації і втрати життєвої енергії, почуття самотності, безнадії, надмірне занепокоєння з різних причин; характерна нервозність, напруга, тремор, а також напади паніки і відчуття страху), ознаки дистресу (стан, при якому людина не в змозі повністю адаптуватися до стресових ситуацій та їх наслідків, що виникає з відчуття тілесної дисфункції (фізичні відчуття болю та захворювання), які перешкоджають активному соціальному фунціонуванню її як особистості (ситуація призвела до змін у її звичній життєдіяльності та докладання додаткових зусиль для подолання наслідків, зумовлених проблемною ситуацією) та виникли внаслідок впливу обставин, що досліджуються у справі (а.к.п. 88-101);

-наказом відділу «Служба у справах дітей» від 27 вересня 2022 року № 39/22, згідно з яким ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з вчиненням над нею фізичного насильства (а.к.п. 102).

Аналіз вищезазначених доказів на переконання суду свідчить про їх повну узгодженість між собою, що дає підстави суду прийняти до уваги їх як таких, що відповідають дійсності.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 06 лютого 2024 року № 67 ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй протиправне діяння виявляла ознаки хронічного психічного захворювання, а саме шизофренії, параноїдної, що позбавляло її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в той період часу; на даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме шизофренії, параноїдної, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_4 в даний час потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру, не пов`язаних з госпіталізацією (а.к.п. 137-145).

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру, зазначених у висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Такі висновки були зроблені Верховним Судом в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 202/5997/17.

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Згідно зі ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ч. 2 ст. 94 КК України визначено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що невжиття до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі та потерпілим.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України, при цьому судом враховується, що покладання витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні за ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, тому їх слід компенсувати за рахунок держави.

Цивільний позов не подавався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-372, 512, 513 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Судові витрати на залучення експерта компенсувати за рахунок держави.

На ухвалу протягом тридцяти днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

СуддяОСОБА_1