печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

захисників - адвокатів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

слідчого - ОСОБА_6

прокурора - ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному проваджені №0000384, -

В С Т А Н О В И В:

5.06.2024 року в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 25 травня 2023 року та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000384, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2014 року.В обґрунтування скарги сторона захисту посилається на наступне, що Слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (старший групи слідчих - слідчий ОСОБА_6 ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України (відомості про яке внесено до ЄРДР 05.05.2023). Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора (старший групи прокурорів - прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 ). У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 слідчим повідомлено: - 25.05.2023 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України; - 16.08.2023 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України. Сторона захисту вимушена звернутися до слідчого судді зі скаргою в порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК України на ці повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_5 , оскільки вважає їх протиправними та необґрунтованими, оскільки формулювання повідомлення про підозру не свідчить про наявність ознак інкримінованого правопорушення, а наявні у провадженні докази прямо спростовують зміст та доведеність обставин, викладених у повідомленні про підозру. У судовому засіданні захисники підозрюваного зазначали, що повідомлення про підозру 25.05.2023 ОСОБА_5 та повідомлення про зміну підозри від 16.08.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, здійснено поза межами строків досудового розслідування, оскільки граничний строк досудового розслідування, починаючи 01.07.2020 (з дня набрання чинності ч. 2 ст. 219 КПК України в редакції Закону № 2617-VІІІ), до дня повідомлення особі про підозру, становив у даному кримінальному провадженні 18 місяців, і відповідно закінчився 03.01.2022, оскільки за цей час нікому про підозру не було повідомлено. Також вказував, що аналіз змісту повідомлення ОСОБА_5 про підозру від 25.05.2023 та про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023, які є фактично ідентичними за змістом, свідчить про відсутність в них викладу обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у можливій причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, а також про відсутність самої події кримінального правопорушення. Зокрема, не відповідають дійсності твердження слідчого про те, що на ОСОБА_5 положеннями статей 1, 2, 4-6 загальних положень, статей 97-105, 107-112 ч.2 р.4, розділів 5-9 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України (далі - Статут) було нібито покладено службові обов`язки створити наказом командира військової частини варту із числа підпорядкованого особового складу Управління та організувати внутрішню вартову службу для надійної охорони та оборони адмінбудівлі Управління СБ України в Луганській області, про що свідчить законодавство України та навіть зміст підозри. Однак, у підозрах відсутні відомості про накази про призначення ОСОБА_5 командиром військової частини та про її створення, а також про те, що Управління СБ України в Луганській області було в період березня-квітня 2014 року військовою частиною. Крім того, згідно положень Закону України "Про загальну структуру і чисельність Служби безпеки України" від 20.10.2005 № 3014-ІУ та Указу Президента України "Питання Служби безпеки України" від 27.12.2005 № 1860/2005 в загальній структурі СБУ не було передбачено станом на 06.04.2014 військових частин. Таким чином, за відсутністю наказу про призначення ОСОБА_5 командиром військової частини, якої в структурі СБ України не могло існувати станом на 06.04.2014, на ОСОБА_5 не могло бути покладено службових обов`язків створити та організувати в Управлінні СБ України в Луганській області внутрішню вартову службу для охорони та оборони адмінбудівлі Управління, з урахуванням, що таких обов`язків ОСОБА_5 не було передбачено керівними внутрівідомчими нормативно-правовими актами СБ України. ОСОБА_5 інкриміновано умисне невиконання ним дій, які він за своїми службовими обов`язками нібито повинен був виконати, відповідно до вимог п.п. 2,8, 2.11, 2.12 Інструкції з охорони і пропускного режиму в адміністративних будинках і на об`єктах СБ України. Однак ці положення Інструкції лише надають право ОСОБА_5 діяти на свій розсуд з урахуванням обстановки і не покладають на нього службові обов`язки обов`язково вчиняти вказані дії. Крім того, ОСОБА_5 з об`єктивних причин станом на 06.04.2014 навіть не був ознайомлений зі змістом цієї Інструкції, і відповідно не міг умисно порушити її вимоги. На ОСОБА_5 , який не мав допуску та доступу до державної таємниці, що унеможливлювало його перебування на посаді, в умовах 06.04.2014 не було покладено обов`язок виконувати дії, передбачені Постановою № 939/ДСК, невиконання яких йому поставлено у вину в підозрах, і він за це не може нести відповідальність. Крім того, в умовах 06.04.2014 на ОСОБА_5 згідно змісту самих підозр не покладалось службових обов`язків надавати наказ підлеглим на застосовування вогнепальної зброї і спецзасобів, і він приймав рішення про їх незастосування, виходячи із реальної оперативної обстановки, з метою недопущення ескалації конфлікту та враховуючи неможливість гарантованого забезпечення уникнення завдання шкоди стороннім особам. Повідомлення ОСОБА_5 про підозру поза межами строку досудового розслідування, будь-які доводи сторони обвинувачення про те, що при обчисленні перебігу строку досудового розслідування повинні бути застосовані положення кримінального процесуального закону, які діяли до 16.03.2018, тобто до набрання чинності змінами до КПК України, згідно із Законом №2147-VIII від 03.10.2017, а не ті, що вступили в законну силу з 16.03.2018, спростовуються правовим висновком Об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду, викладеним у рішенні від 31.10.2022 по справі 753/12578/19, а також ухвалами Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі № 463/3826/22, від 29.11.2023 по справі № 757/33819/23-к. Підозрюваний підтримав позицію своїх захисників, вимоги скарги підтримали, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі. Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, просили відмовити, надали письмові заперечення на скаргу. Прокурор посилався на безпідставність доводів скарги та зазначав, що з вступом в силу 01.07.2020 Закону України N° 2617-VIII, стаття 219 КПК України була доповнена нормами щодо строків розслідування проступків, порядку продовження цих строків, а також строків розслідування нетяжких кримінальних правопорушень, що пов`язано із зміною класифікації кримінальних правопорушень та логічно впорядкована шляхом зміни нумерації частин та абзаців. Разом з цим, інститут строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру щодо тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень не зазнав змін та відповідає редакції закону 2147а-VIII від 03.10.2017. Тому, на переконання прокурора, твердження сторони захисту про те, що Законом України №2617- VIII від 26.11.2018 введено інститут строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру щодо тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, є необґрунтованими. Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя зазначає наступне. Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора. У межах вказаного кримінального провадження, 25.05.2023 о 10 год. 51 хв. ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у тому, що він, перебуваючи на посаді начальника Управління Служби безпеки України в Луганській області, вчинив інше умисне невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїм службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014). 16.08.2023 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, в іншому умисному невиконанні військовою службовою особою дій, які вона за своїм службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014). Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом. Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону. Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (п. 46 рішення від 27.02.1980 у справі «Deweer v. Belgium») особа повинна набути статус підозрюваного виключно у передбаченому законом порядку, з дотриманням установленої законом процедури. Інакше вона не може вважатися такою, що набула процесуального статусу підозрюваного у межах кримінального провадження. Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч.1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України). В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення. Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий. Згідно із ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду. На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих. При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру підозрюваний вважає те, що підозра є необґрунтованою, оскільки формулювання повідомлення про підозру не свідчить про наявність ознак інкримінованого кримінального правопорушення, а у провадженні не існує доказів, які б підтверджували обґрунтованість повідомлення про підозру. Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при її врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України. Таким чином, слідчий суддя доходить висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону. За таких обставин, підстави для задоволення скарги відсутні. Керуючись, ст. ст. 278, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному проваджені №0000384 - відмовити. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Повний текст ухвали буде проголошений о 14-00 год. 25.06.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1