490/4802/24 21.06.2024
н/п 1-кп/490/759/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4802/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 11.01.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, неодружений, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді оператора 9 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді оператора 9 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи 11.01.2024 року приблизно о 17 год. 46 хв. на зупинці громадського транспорту "НУК ім.Адмірала Макарова" по проспекту Героїв України в м.Миколаєві, що є місцем загального користування та призначена для відвідування широкого кола осіб, використовуючи нецензурну лексику, порушуючи громадський порядок, зневажливо ставлячись до існуючих в суспільстві загально-визначених правил поведінки та моральності, намагався увійти до тролейбусу марки "Дніпро", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який припинив свій рух за маршрутом №6.

Так, підійшовши до передньої двері тролейбусу, де на той час перебувала ОСОБА_4 , яка тримала в руці мобільний телефон марки "Samsung", моделі 121, чорного кольору, з метою телефонного дзвінка до поліції з приводу протиправних дій ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, протиставляючи себе загально визнаним в суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, маючи намір самоствердитись за рахунок приниження іншої особи, використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_4 .. Внаслідок вказаного удару ОСОБА_4 не втрималась та впала правою частиною тулубу на асфальт, від чого її окуляри розбились. Не маючи наміру припиняти хуліганські дії, ОСОБА_3 , бажаючи довести протиправний умисел, спрямований на настання негативних наслідків для здоров`я ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з особливою зухвалістю, перебуваючи поруч у положенні стоячи, наніс ОСОБА_4 два удари правою ногою у ліву частину тулубу, а саме у лівий бік. Далі, ОСОБА_3 підняв з асфальту мобільний телефон ОСОБА_4 , який випав з рук потерпілої внаслідок падіння, та, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи що його дії помітні для оточуючих, розбив його, кинувши на дорогу та пішов в невідомому напрямку.

В результаті вищезазначених дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден обличчя, правої нижньої кінцівки, забою параорбітальної ділянки зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 також надала заяву, в якій зазначено, що вона згодна з встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, тобто без її виклику та без проведення судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів в її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, його особу, а саме те, що в силу ст.89 КК України він є раніше не судимим, неодружений, відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №167 самовільно залишив військову частину, за даними Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради станом на 25.01.2024 року на лікуванні у КНП "МОЦПЗ" МОР не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.296 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років обмеження волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1