Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 564/3526/21

Провадження № 11-кп/4815/273/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора і продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 11 квітня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 вказує, що ухвала суду є необгрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Зазначає, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а відтак, до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Розгляд апеляційної скарги проводиться у відповідності з положеннями ч. 4 ст.422-1 КПК України, якою визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання і продовження запобіжного заходу, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, та передбачено здійснення розгляду скарги без участі сторін провадження за відсутності відповідного клопотання.

Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін провадження суду не подано, і такого клопотання не містить апеляційна скарга.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( справа "Мацнеттер проти Австрії" ) зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Розглядаючи питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер, обставини і тяжкість інкримінованого злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, а також його зв`язки із суспільством.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 судом першої інстанції встановлено, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - умисного вбивства, що призвело до тяжких наслідків загибелі людини, раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується негативно, як такий, що зловживає спиртними напоями, а тому, відсутні стримуючі фактори для забезпечення ОСОБА_5 передбачених частиною першою статі 177 КПК України обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів, не вбачаючи підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів до 11 квітня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3