Дата документу 18.04.2024 Справа № 331/2032/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2032/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/424/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новопетрівка Бердянського району Запорізької, українця, громадянина України, який не одружений, не працює, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, та із вичерпанням можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що вплинуло на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Вказує, що на підтвердження вини ОСОБА_6 суд у вироку навів лише два докази: три протоколи огляду в мережі Інтернет одного й того ж відеозапису, а також показання свідка ОСОБА_9 .

Більше жодного доказу на підтвердження встановлених судом обставин у вироку не наведено та фактично судом не досліджувалось.

Стосовно відеозапису, який знаходиться у трьох протоколах огляду мережі Інтернет, захисник вважає, що сама особа, яка на відеозапису давала інтерв`ю, не говорить про те, яку посаду вона займає, а ідентифікаційний підпис в нижній частині екрану міг бути накладеним при монтажу відео без будь-якого офіційного підтвердження займаної посади та цілком може не відповідати дійсності, а тому не може бути єдиним беззаперечним доказом того, що ОСОБА_6 займав посаду голови громади.

Щодо показань свідка ОСОБА_9 , апелянт зазначає, що показання цього свідка, що стосуються обвинуваченого ОСОБА_6 , ґрунтуються виключно на поясненнях інших осіб та фактично є показаннями з чужих слів.

Захисник звертає увагу на те, що жодними доказами не підтверджується, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин за викладених у вироку обставинах.

На думку апелянта, суд першої інстанції повинен був визнати показання свідка ОСОБА_9 стосовно ОСОБА_6 недопустимим доказом, чого зроблено не було, та як наслідок призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вважає, що в даному випадку суд цілком вдався до обвинувального ухилу, що виразилось у тому, що судом були встановлені певні обставини, без підтвердження їх належними доказами. Вказане свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в свою чергу істотно вплинуло на вирішення питання про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 .

Разом з цим, захист вважає, що судом також було передчасно вирішено питання щодо здійснення по даному кримінальному провадженню спеціального судового провадження.

Вказує, що у підготовчому судовому засіданні 27 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження, не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 взагалі не був належним чином повідомлений про час та місце проведення цього судового засідання, відповідно до вимог ч.8 ст.135 КПК України, а по кримінальному провадженню відбувалось лише перше засідання суду.

Захисник вважає, що саме ухилення від явки на виклик суду належним чином повідомленого обвинуваченого свідчить про його переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що є підставою для здійснення спеціального судового провадження, відповідно до ч.5 ст.139 КПК України.

Таким чином, суд не мав правових підстав для задоволення клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження, що на думку апелянта, є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, захисник вважає, що суд першої інстанції повинен був стосовно ОСОБА_6 ухвалити виправдувальний вирок за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Згідно з вироком суду, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки в зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші невстановлені досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки в зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року №36/103, від 16 грудня 1970 року №2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року №2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ), спланували, підготували та розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15 березня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

21 квітня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

22 травня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Мелітопольський район у складі 16 територіальних громад, Бердянський район у складі 8 територіальних громад, Василівський район у складі 11 територіальних громад та значна частина Пологівського району внесені до вказаного переліку територіальних громад, які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), в тому числі АДРЕСА_2 .

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон): тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Крім того, згідно:

- п.6 ст.11 Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг;

- п.7 ст.11 Закону: тимчасово окупована російською федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль, або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

У першій декаді травня 2022 р., точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена, незаконно призначеним представниками військової окупаційної адміністрації рф у м.Бердянську Запорізької області так званим мером м.Бердянська ОСОБА_10 було запропоновано ОСОБА_6 , всупереч передбачених Конституцією України та Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», порядку зайняти посаду голови в незаконно створеному органі влади - «Осипенковское ОТО» Бердянського району Запорізької області, яка розташована за адресою: вул.Центральна, буд.38, у с.Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, та яка передбачає пряме підпорядкування самопроголошеному, незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органу влади мерії м.Бердянська, створеному на тимчасово окупованій території м.Бердянська Запорізької області, на що останній надав добровільну згоду та зайняв запропоновану йому посаду.

Відповідно до займаної посади, на ОСОБА_6 покладено обов`язки щодо забезпечення діяльності окупаційної адміністрації держави-агресора на території Осипенківської ОТГ Бердянського району Запорізької області, а також дитячих садків, шкіл та місцевої лікарні на території Осипенкіської ОТГ, у тому числі виконання розпоряджень (вказівок) незаконного органу влади мерії м.Бердянська Запорізької області.

Крім того, під час виконання своїх посадових обов`язків, ОСОБА_6 здійснював підбір кадрів до установ, які безпосередньо йому підпорядковуються, на тимчасово окупованій території Осипенківської ОТГ Бердянського району Запорізької області.

Також, ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи в с.Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, примушував мешканців Осипенківської ОТГ Бердянського району Запорізької області отримувати російські паспорти.

У третій декаді червня 2022 р., точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_6 , перебуваючи в с.Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, організував роздачу російської гуманітарної допомоги в с.Новопетрівка в будинку Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

Крім того, під час виконання функцій так званого «главы Осипенковского ОТО» Бердянського району Запорізької області, ОСОБА_6 надав незаконні вказівки підпорядкованому йому персоналу щодо формування списків пенсіонерів, яким буде надана допомога в розмірі 10 тисяч рублів.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора в с.Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, будучи на посаді так званого «главы Осипенковского ОТО Бердянського району Запорізької області», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «Осипенковское ОТО», починаючи приблизно з першої декади травня 2022 року, точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена, та використовуючи надані йому владні повноваження, здійснював керівництво у вищевказаному незаконному органі влади, діяльність якого спрямована на забезпечення діяльності окупаційної адміністрації держави-агресора на території Осипенківської ОТГ Бердянського району Запорізької області.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» випуск №75 ( НОМЕР_1 ) від 12 квітня 2024 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (Бердянський район), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив суду, що він є головою Осипенківської ОТГ Бердянського району, знаходився в с.Осипенко до 16 квітня 2022 року, потім виїхав на підконтрольну Україні територію. Село було окуповане 28 лютого 2022 року, а 01 березня 2022 року до села увійшли танки, військова та інша техніка рф, військові рф виганяли з будинків місцевих жителів та займали їхні будинки. Особисто з ОСОБА_6 свідок не був знайомий, від мешканців, які залишились на окупованій території, отримував інформацію, спілкуючись телефоном, в соціальних мережах, що ОСОБА_6 з травня 2022 р. фактично обійняв посаду голови Осипенківської громади, центр якої з с.Осипенко перенесли до с.Новопетрівка. В перших числах червня 2022 р. ОСОБА_6 було офіційно призначено на цю посаду. Під час виконання своїх обов`язків, ОСОБА_6 активно схиляв місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, запевняв, що захоплені території є територією росії та будуть приєднані до рф, наполягав на отриманні місцевими жителями російських паспортів, гуманітарної допомоги від рф, створив спеціальну комісію по видачі місцевим пенсіонерам та малозабезпеченим сім`ям допомоги в розмірі 10000 рублів, вирішував кадрові питання щодо призначення певних осіб на посади старости Чорнопільського старостату, директора школи, дитячого садочка, керівника амбулаторії, керівника комунгоспу. Також, свідку відомо, що ОСОБА_6 тривалий час проживав у рф, а перед початком вторгнення повернувся в с.Новопетрівка Бердянського району.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні такі документи:

- Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Мелітопольський район у складі 16 територіальних громад, Бердянський район у складі 8 територіальних громад, Василівський район у складі 11 територіальних громад та значна частина Пологівського району внесені до вказаного переліку територіальних громад, які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), в тому числі АДРЕСА_2 .

- інформацію Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, згідно з якою ОСОБА_6 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 18 січня 1997 року, виданим Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області, а також паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 24 травня 2016 року, орган видачі 2317 (т.1 а.с.150).

- протокол огляду мережі Інтернет від 24 січня 2023 року, переглянутим відеозаписом, встановлено, що в мережі в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » міститься публікація від 24 червня 2022 року (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 доставили в села Новопетровка, Старопетровка и Красное поле гуманитарную помощь в виде продуктових наборов», у відеоролику відображений виступ ОСОБА_6 , у нижній частині виступаючого ідентифіковано підписом: (мовою оригіналу) « ОСОБА_12 глава Осипенковского ОТО». Під час інтерв`ю ОСОБА_6 , вільно, без будь-якого примусу, пояснює, що в регіоні все стабільно, гуманітарну допомогу від окупаційної влади отримують вже вдруге, також зазначає про виплати пенсіонерам допомоги в розмірі 10000 рублів, висловлює подяку ОСОБА_10 (т.1 а.с.120-125)

- протокол огляду мережі Інтернет від 30 січня 2023 року, згідно переглянутого відеозапису, встановлено, що в мережі в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » міститься публікація від 24 червня 2022 року (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 доставили в села Новопетровка, Старопетровка и Красное поле гуманитарную помощь в виде продуктових наборов», у відеоролику відображений виступ ОСОБА_6 , у нижній частині виступаючого ідентифіковано підписом: (мовою оригіналу) « ОСОБА_12 глава Осипенковского ОТО». Під час інтерв`ю ОСОБА_6 , вільно, без будь-якого примусу, пояснює, що в регіоні все стабільно, гуманітарну допомогу від окупаційної влади отримують вже вдруге, також зазначає про виплати пенсіонерам допомоги в розмірі 10000 рублів, висловлює подяку ОСОБА_10 (т.1 а.с.126-131)

- протокол огляду мережі Інтернет від 07 лютого 2023 року, під час перегляду відеозапису, встановлено, що в мережі в месенджері «Telegram» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » міститься публікація від 24 червня 2022 року (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 доставили в села Новопетровка, Старопетровка и Красное поле гуманитарную помощь в виде продуктових наборов», у відеоролику відображений виступ ОСОБА_6 , у нижній частині виступаючого ідентифіковано підписом: (мовою оригіналу) « ОСОБА_12 глава Осипенковского ОТО». Під час інтерв`ю ОСОБА_6 , вільно, без будь-якого примусу, пояснює, що в регіоні все стабільно, гуманітарну допомогу від окупаційної влади отримують вже вдруге, також зазначає про виплати пенсіонерам допомоги в розмірі 10000 рублів, висловлює подяку ОСОБА_10 (т.1 а.с.132-140).

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду так званого «главы Осипенковского ОТО Бердянського району Запорізької області», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному та підконтрольному окупаційній адміністрації рф органі влади «Осипенковское ОТО».

Вказаний факт підтверджується показаннями допитаного свідка ОСОБА_9 , які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема відомостями з Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», згідно якого частина Запорізької області є окупованою територією, зокрема і Бердянський район у складі 8 територіальних громад, в тому числі АДРЕСА_2 .

Окрім того, відомостями з протоколів огляду мережі Інтернет від 24 січня 2023 року, від 30 січня 2023 року та від 07 лютого 2023 року підтверджено факт перебування ОСОБА_6 , на посаді «главы Осипенковского ОТО Бердянського району Запорізької області».

Жодних підстав вважати, що вказана інформація не відповідає дійсності, немає. Доказів на спростування цієї інформації стороною захисту не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Судом у вироку окрім іншого зазначено, що під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду учасники процесу, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Передбачених законом підстав для визнання показань свідка ОСОБА_9 недопустимим доказом, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, не убачається, отже вказані показання обґрунтовано прийняті судом.

В свою чергу, згідно з показаннями свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_6 активно схиляв місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, запевняв, що захоплені території є територією росії та будуть приєднані до рф, наполягав на отриманні місцевими жителями російських паспортів, гуманітарної допомоги від рф, створив спеціальну комісію по видачі місцевим пенсіонерам та малозабезпеченим сім`ям допомоги в розмірі 10000 рублів, вирішував кадрові питання щодо призначення певних осіб на посади старости Чорнопільського старостату, директора школи, дитячого садочка, керівника амбулаторії, керівника комунгоспу. Також, свідку відомо, що ОСОБА_6 тривалий час проживав у рф, а перед початком вторгнення повернувся в с.Новопетрівка Бердянського району.

При цьому, відповідно до досліджених судом першої інстанції протоколів огляду мережі Інтернет від 24 січня 2023 року, від 30 січня 2023 року та від 07 лютого 2023 року з додатками до них, що відеозаписах відображено інтерв`ю саме ОСОБА_6 , що узгоджується з даними особової картки, отриманої від Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області.

Стосовно твердження захисника, що судом досліджено один і той же відеозапис, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку однакова інформація була розміщена на різник каналах, а саме: «Бердянск.ZaVtra», «Бердянск.Актуально» та «Главное в Бердянске».

При цьому на кожному відеозапису відображений виступ ОСОБА_6 , у нижній частині виступаючого ідентифіковано підписом: « ОСОБА_12 глава Осипенковского ОТО».

Таким чином, ставити під сумнів достовірність показання свідка ОСОБА_9 підстав теж немає, оскільки ці показання узгоджуються з іншими доказами у справі, які свідчать про невимушеність поведінки ОСОБА_6 , відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

До того ж, при апеляційному розгляді не встановлено наявності повідомлень як від ОСОБА_6 , так і від наближених до нього осіб, до компетентних органів з приводу застосування примусу до обвинуваченого зі сторони окупаційної влади.

Доводи апелянта щодо передчасності вирішення питання про здійснення спеціального судового провадження у цьому кримінальному провадженні не є слушними з підстав, вже наведених вище.

Як убачається з ухвали суду першої інстанції від 27 квітня 2023 року, судом детально проаналізовано доводи клопотання сторони обвинувачення про здійснення спеціального судового провадження, визнано їх обґрунтованими з викладенням мотиви прийнятого рішення, з якими колегія суддів повністю погоджується.

Більш того, згідно зі змістом вказаної ухвали, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 не заперечував проти здійснення спеціального провадження, а поклався в цьому питанні на розсуд суду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

З огляду на фактичні обставини та підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4