Справа №766/6624/24
н/п 1-кс/766/3400/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000454 від 26.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

29.04.2024 року прокурор засобами поштового зв`язку звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому він просив: поновити пропущений із поважних причин строк подання клопотання про накладення арешту.

Задовольнити клопотання та винести ухвалу про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду від 26.04.2024, а саме аркуші паперу схожі на банкноти національної валюти України, а саме:

- 45 (сорок п`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень;

- 2 (дві) купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень;

- 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 1000 (тисяча) гривень;

- 62 (шістдесят дві) купюри номіналом 200 (двісті) гривень;

які було поміщено до сейф-пакету Національної поліції України № PSP2156194, залишивши їх у розпорядженні органу досудового розслідування до завершення досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження з позбавленням права на їх відчуження, розпорядження та користуванням з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000454 від 26.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що у період з 23.04.2024 по 26.04.2024 невстановлена особа, шляхом вільного доступу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 1300 доларів США.

26.04.2024 допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хворіє. На протязі двох років вона збирала грошові кошти в іноземній валюті з метою подальшої купівлі квартири, вдалося накопити 2800 доларів США. Коли ОСОБА_4 перебуває на роботі, за її чоловіком наглядає жінка по імені ОСОБА_6 , якій за її послуги за усною домовленістю оплачується 300 гривень в день. 26.04.2024 близько 11:00 год. ОСОБА_4 вирішила перерахували накопичені кошти, та виявила відсутність грошових коштів у сумі 1300 доларів США. Окрім жінки на ім`я ОСОБА_6 , яка наглядає за чоловіком, в квартирі нікого не було.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3

26.04.2024 під час проведення огляду, за участі ОСОБА_7 , на підставі її письмової заяви про добровільну видачу грошових коштів, у службовому приміщенні Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського 10, було виявлено та вилучено аркуші паперу зовні схожі на банкноти національної валюти України , а саме:

- 45 (сорок п`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень;

- 2 (дві) купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень;

- 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 1000 (тисяча) гривень;

- 62 (шістдесят дві) купюри номіналом 200 (двісті) гривень, які було поміщено до сейф-пакету Національної поліції України № PSP2156194.

Із заяви ОСОБА_7 від 26.04.2024 про добровільну видачу грошових коштів та її пояснень вбачається, що остання добровільно видає грошові кошти, які отримала після обміну доларів США в пункті обміну валют, які попередньо викрала, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 31.03.2024 викрала 100 (сто) доларів США, 08.04.2024 викрала 400 (чотириста) доларів США, та 12.04.2024 викрала 400 (чотириста) доларів США, 23.04.2024 викрала 400 (чотириста) доларів США, які в подальшому з періодичністю ходила обмінювала в обміннику на національну валюту.

Вилучені речі, а саме аркуші паперу, схожі на банкноти національної валюти України, мають значення для кримінального провадження, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, набуто кримінально протиправним шляхом, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже містять ознаки речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

26.04.2024 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки, вразі не забезпечення збереження речового доказу, ОСОБА_7 може їх витратити, змінити, втратити, перетворити, відчужити тощо, слід вирішити питання про накладення на вилучене майно арешту до встановлення істини у кримінальному провадженні.

Огляд та вилучення речей за участі ОСОБА_7 проводився 26.04.2024 в період часу з 17 год. 20 хв. по 17 год. 55 хв., що унеможливило подачу клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у встановлений законим строк.

Враховуючи наявність об`єктивної причин пропуску встановлених строків, виникла необхідність у їх поновленні для подачі та розгляду клопотання.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вищезазначені вилучені речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, а тому є достатні підстави для тимчасового позбавлення можливості їх відчужувати, розпоряджатися ними та використовувати їх

Прокурор в судове засідання не з`явився, у клопотанні зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000454 від 26.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що у період з 23.04.2024 по 26.04.2024 невстановлена особа, шляхом вільного доступу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 1300 доларів США.

26.04.2024 допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хворіє. На протязі двох років вона збирала грошові кошти в іноземній валюті з метою подальшої купівлі квартири, вдалося накопити 2800 доларів США. Коли ОСОБА_4 перебуває на роботі, за її чоловіком наглядає жінка по імені ОСОБА_6 , якій за її послуги за усною домовленістю оплачується 300 гривень в день. 26.04.2024 близько 11:00 год. ОСОБА_4 вирішила перерахували накопичені кошти, та виявила відсутність грошових коштів у сумі 1300 доларів США. Окрім жінки на ім`я ОСОБА_6 , яка наглядає за чоловіком, в квартирі нікого не було.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3

26.04.2024 під час проведення огляду, за участі ОСОБА_7 , на підставі її письмової заяви про добровільну видачу грошових коштів, у службовому приміщенні Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського 10, було виявлено та вилучено аркуші паперу зовні схожі на банкноти національної валюти України , а саме:

- 45 (сорок п`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень;

- 2 (дві) купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень;

- 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 1000 (тисяча) гривень;

- 62 (шістдесят дві) купюри номіналом 200 (двісті) гривень, які було поміщено до сейф-пакету Національної поліції України № PSP2156194.

Із заяви ОСОБА_7 від 26.04.2024 року про добровільну видачу грошових коштів та її пояснень вбачається, що остання добровільно видає грошові кошти, які отримала після обміну доларів США в пункті обміну валют, які попередньо викрала, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 31.03.2024 викрала 100 (сто) доларів США, 08.04.2024 викрала 400 (чотириста) доларів США, та 12.04.2024 викрала 400 (чотириста) доларів США, 23.04.2024 викрала 400 (чотириста) доларів США, які в подальшому з періодичністю ходила обмінювала в обміннику на національну валюту.

26.04.2024 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, набуто кримінально протиправним шляхом, а не накладення арешту може призвести до його відчуження, знищення, псування, приховування, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання ним та його відчуження.

Що стосується строків звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, то слідчий суддя враховує, що такі строки прокурором не пропущені, а отже і не підлягають поновленню з огляду на таке.

Як вбачається з заяви ОСОБА_7 грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, були добровільно видані нею 26.04.2024 року. Клопотання направлене до суду поштою 29.04.2024 року, тобто у перший робочий день після вилучення майна.

У відповідності із ч. 7 ст. 115 КПК України якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

З огляду на викладене клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, подане у перший робочий день після вилучення майна, а не на наступний вихідний день, вважається таким, що подане у встановлені законом строки.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що майно на яке прокурор просить накласти арешт не є тимчасово вилученим майном. Так, ч. ч. 1, 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З матеріалів клопотання вбачається, що грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не були тимчасово вилучені під час затримання особи, обшуку чи огляду, а були добровільно видані особою, у володінні якої вони перебували, а огляд вказаних грошових коштів, на який посилається прокурор, було здійснено вже за результатами їх видачі.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цьогоКодексу.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на грошові кошти речовий доказ, який був добровільно виданий (наданий) стороні кримінального провадження.

Що стосується вимоги про залишення грошових коштів у розпорядженні органу досудового розслідування, тобто визначення місця та порядку зберігання речових доказів, то вона виходить за межі клопотання про арешт майна та компетенції слідчого судді. Так, у відповідності із ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, - відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Таким чином, питання про місце зберігання речового доказу має вирішуватися слідчим, а не слідчим суддею.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було видано ОСОБА_7 26.04.2024 року, а саме аркуші паперу схожі на банкноти національної валюти України, а саме: 45 (сорок п`ять) купюр номіналом 500 (п`ятсот) гривень; 2 (дві) купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень; 14 (чотирнадцять) купюр номіналом 1000 (тисяча) гривень; 62 (шістдесят дві) купюри номіналом 200 (двісті) гривень, шляхом заборони користування, розпоряджання вказаним майном та його відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1