Справа № 456/6134/23
Провадження № 1-кп/456/170/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 від 04.11.2023, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда І групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 03.11.2023 близько 09 год. 00 хв. перебував разом із зятем ОСОБА_4 у недіючому торговому приміщенні № 158 торгового центру «Пасаж», що по АДРЕСА_2 , де між ними на грунті особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

Надалі ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та з метою спричинення йому тілесних ушкоджень умисно наніс два удари милицею підлокітною в область голови справа.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді рани на голові справа, що згідно з висновком судово-медичної експертизи є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що він 03.11.2023 близько 09 год. перебував у приміщенні торгового центру «Пасаж», що по вул. Багряного в м. Стрию, де між ним та його колишнім зятем ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого він захищав свою доньку ОСОБА_8 , з якою в потерпілого постійні конфлікти, котрі почалися одразу після повернення потерпілого з війни. Потерпілий ОСОБА_4 почав душити його доньку, він став на її захист. Тоді потерпілий ОСОБА_4 забризкав йому очі газовим балончиком, витягнув його на вулицю, вони впали на плитку, з якої потерпілий піднявся, обперся до стіни та намагався підняти рюкзак, який впав при падінні. У цей час він наніс йому два удари по голові справа підлокітною милицею, якою користується, так як є інвалідом І групи. Щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати, так як захищав свою доньку ОСОБА_8 . Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнає частково в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000,00 грн, просить відмовити в стягненні матеріальної шкоди на ремонт мобільного телефону та витрат на правничу допомогу.

Крім особистого визнання, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 про те, що 03.11.2023 близько 09 год. перебував у недіючому торговому приміщенні торгового центру «Пасаж», що по вул. Багряного в м. Стрию, куди прийшов, щоб подати заяву про прийняття на роботу охоронцем. У цей час туди зайшла його колишня дружина ОСОБА_8 , з якою розпочався конфлікт ще по дорозі до торгового центру «Пасаж», та з невідомих причин порвала написану ним заяву про прийняття на роботу. В цей час у приміщення зайшов обвинувачений ОСОБА_6 і без будь-яких пояснень замахнувся на нього милицею. Він прикрився рукою, а тоді бризнув йому в очі балончиком. ОСОБА_6 разом з донькою ОСОБА_8 стягнули з нього рюкзак, з якого висипалися всі речі. Він почав їх збирати, і в цей час ОСОБА_6 верхньою частиною милиці наніс йому два або три удари по голові справа. Хтось із очевидців викликав працівників поліції, в присутності яких він збирав свої речі, що висипалися з рюкзака, в тому числі й телефон, що був у рюкзаку. Працівники поліції доставили його в лікарню, де він три дні перебував на стаціонарному лікуванні. Йому накладали шви, крутилася голова, була нудота. Просить карати обвинуваченого ОСОБА_6 за законом. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує, просить задовольнити його в повному обсязі, так як ОСОБА_6 ні витрат на лікування, ні завданої моральної шкоди йому не відшкодував;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 про те, що 03.11.2023 близько 09 год. вона прийшла в торговий центр « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Багряного в м. Стрию, на співбесіду для прийняття на роботу. В приміщенні, яке мало два входи-виходи, на кріслі сидів потерпілий, поруч лежали його речі. Жінка, як виявилося колишня дружина потерпілого, сиділа навпроти нього, вела себе та відповідала агресивно. В ході розмови з роботодавцем ображала потерпілого, тоді підійшла до нього, вирвала з рук та порвала написану ним анкету про прийняття на роботу. Вони розмовляли на підвищених тонах. Тоді потерпілий почав знову заповнювати анкету, а ця жінка, стоячи при виході на вулицю, намагалася його сфотографувати. В цей час зайшов обвинувачений і без будь-яких пояснень наніс потерпілому два удари милицею по голові. Тоді потерпілий розпилив газовий балончик, а вона вибігла на вулицю. Повернувшись, побачила потерпілого, що лежав на землі, а обвинувачений наніс йому один удар милицею по шиї. Потерпілий був у крові. Їх розборонили сторонні хлопці, хтось із них викликав працівників поліції. До початку сутички між обвинуваченим та потерпілим бачила на столі в приміщенні мобільний телефон, однак не знає, кому він належить;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 про те, що 03.11.2023 близько 09 год. прийшла в торговий центр « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , на співбесіду для прийняття на роботу та побачила на подвір`ї свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 . Тоді зателефонувала до батька ОСОБА_6 , щоб він приїхав та забрав її, бо ОСОБА_4 її переслідує. В цей час її адвокат повідомив, що судове засідання про розірвання шлюбу між ними відкладається у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 , вона розізлилася та порвала його заяву. Тоді ОСОБА_4 почав бризкати газовим балончиком. Її батько ОСОБА_6 зайшов у приміщення, ОСОБА_4 бризнув йому газовим балончиком в обличчя, тоді батько вдарив його милицею по голові. Між нею та потерпілим існують напружені та негативні відносини вже тривалий час, оскільки потерпілий її постійно переслідує. ОСОБА_10 потерпілого злетів з його плечей, а вона висипала з нього його речі. Однак мобільного телефону потерпілого не бачила взагалі, в тому числі й у пошкодженому стані. Медичну допомогу потерпілому не надавала. Чи особисто наносила йому тілесні ушкодження, не пам`ятає, однак знає, що потерпілий писав у поліції заяву про спричинення нею тілесних ушкоджень, яку потім забрав;

заявою ОСОБА_4 від 03.11.2023, відповідно до якої останній просить вжити заходи до його тестя ОСОБА_6 , який 03.11.2023 близько 10 год. по АДРЕСА_2 спричинив йому тілесні ушкодження /а.с. 93-94/;

рапортом, відповідно до якого 03.11.2023 отримано заяву, яку зареєстровано в ЄО за №11648 від 03.11.2023, травматолога Стрийської ЦРЛ Кушини, який повідомив, що ОСОБА_4 побив тесть ОСОБА_6 Діагноз: забійна рана голови, струс головного мозку. Госпіталізований у травматологічне відділення /а.с. 95-97/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2023 з фототаблицею до нього, складеним старшим дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , з участю потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в ході якого потерпілий ОСОБА_4 відтворив події, що мали місце 03.11.2023, зокрема, вказав, як обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому два удари милицею по голові справа /а.с. 98-102/;

випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 10862 від 06.11.2023, відповідно до якої з 03.11.2023 по 06.11.2023 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня інтенсивного лікування КНП «Стрийська міська об`єднана лікарня» з діагнозом: ВЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана голови. Забій, садна м`яких тканин голови. Цефалгічний синдром. Виписується з травматологічного відділення. Продовжує хворіти. Тимчасово непрацездатний /а.с. 105/;

висновком експерта № 139 від 07.11.2023, відповідно до якого при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_4 виявлено синець верхньої повіки правого ока та рану на голові справа; з наданої медичної довідки встановлено, що потерпілий знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні «Стрийської міської об`єднаної лікарні» з 03.11.2023 по 06.11.2023, де лікарями було діагностовано: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійну рану голови. Забій, садна м`яких частин голови. Цефалгічний синдром. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 03.11.2023 від дії твердих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження в ОСОБА_4 могли утворитися внаслідок вільного падіння чи падіння з прискоренням, немає /а.с. 106-107/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.11.2023 з фототаблицею до нього, складеним старшим дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , з участю свідка ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , в ході якого свідок ОСОБА_9 відтворила події, що мали місце 03.11.2023, зокрема, вказала, як обвинувачений ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_4 підлокітною милицею два удари по голові справа /а.с. 109-113/;

заявою ОСОБА_6 від 22.11.2023 про надання для огляду підлокітної милиці, якою він 03.11.2023 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 /а.с. 114/;

протоколом огляду предмету від 22.11.2023 з фототаблицею до нього, в ході якого оглянуто належну ОСОБА_6 милицю підлокітну довжиною 98 см, яка складається зі стійки, виготовленої з алюмінію, та пластмасового руків`я /а.с 115-116/;

постановою старшого дізнавача СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 про визнання предметів речовими доказами та визначення місця зберігання речових доказів від 22.11.2023, відповідно до якої милицю підлокітну визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 /а.с. 117-118/

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають і підтверджують вину обвинуваченого.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, всукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що 03.11.2023 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував разом із зятем ОСОБА_4 у недіючому торговому приміщенні № 158 торгового центру «Пасаж», що по АДРЕСА_2 , де між ними на грунті особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, надалі ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та з метою спричинення йому тілесних ушкоджень умисно наніс два удари милицею підлокітною в область голови справа, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

За змістом ст. 8 Конституції України в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому, не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.)

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу проступку, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України вказані вище докази в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст.125 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним факт умисного спричинення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_6 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, є пенсіонером та інвалідом I групи, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді штрафу.

09.01.2024 представником потерпілого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який мотивує його тим, що відповідно до матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи 03.11.2023 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував разом із зятем ОСОБА_4 у недіючому торговому приміщенні № 158 торгового центру «Пасаж», що по АДРЕСА_2 , де між ними на грунті особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

Надалі ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та з метою спричинення йому тілесних ушкоджень умисно наніс два удари милицею підлокітною в область голови справа.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді рани на голові справа, що згідно з висновком судово-медичної експертизи є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.

Під час нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 було пошкоджено його особисте майно, а саме: вилетів із сумки та розбився його мобільний телефон марки «Самсунг», вартість ремонту якого складає: модуль 8000 грн, задня кришка 800 грн, робота 500 грн, а всього 9300 грн.

Окрім матеріальних збитків йому була завдана моральна шкода, яка виразилася в госпіталізації на стаціонарне лікування, в душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, що викликало тривогу, психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, почуття образи, приниженої гідності. Завдану моральну шкоду оцінює в 30000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визнали частково: завдану матеріальну шкоду в сумі 9300,00 грн заперечили, просили відмовити в її стягненні, оскільки в матеріалах справи відсутні докази пошкодження мобільного телефону під час конфлікту 03.11.2023; спричинену моральну шкоду, оцінену в розмірі 30000 грн, визнали частково в розмірі 2000,00 грн; просили також відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки суду не надано розрахунку витрат та документів, що підтверджують обсяг та вартість наданих адвокатом послуг.

Суд, заслухавши думку цивільного позивача ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , які позовні вимоги підтримали, думку цивільного відповідача ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , давши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов переконливого висновку, що цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 03.11.2023 близько 09 год. 00 хв. у недіючому торговому приміщенні № 158 торгового центру «Пасаж», що по АДРЕСА_2 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 два удари милицею підлокітною в область голови справа, чим завдав йому тілесне ушкодження у вигляді рани на голові справа, спричинивши легке тілесне ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_4 долучив акт виконаних робіт № 13305 від 07.11.2023, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого 03.11.2023 мобільного телефону марки «Самсунг» складає 9300 грн.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку цивільного відповідача ОСОБА_6 , що стверджується матеріалами кримінального провадження, встановлено наявність шкоди - заподіяння ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

За результатами розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт заподіяння ОСОБА_6 ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року в справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Однак у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, а потерпілим не доведено факт пошкодження мобільного телефону обвинуваченим під час події, що мала місце 03.11.2023, а також факт того, що обвинувачений є заподіювачем матеріальної шкоди. Таких доказів суду не надано і в судовому засіданні не здобуто. Акт виконаних робіт № 13305 від 07.11.2023 про вартість ремонту пошкодженого мобільного телефону марки «Самсунг» в розмірі 9300 грн суд не бере до уваги та визнає неналежним доказом розміру завданої шкоди, а тому цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9300 грн задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди в розмірі 30000 грн, суд звертає увагу на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому ОСОБА_6 спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що призвело до перебування на стаціонарному лікуванні, істотних змін у його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а з відповідача ОСОБА_6 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 10000,00 грн моральної шкоди.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_6 на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн, суд звертає увагу на наступне.

Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17).

Види судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання; інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором (ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Так, судом встановлено, що 10.11.2023 між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання правової допомоги № 83/2023 /а.с. 40-41/.

Пунктом 4.1 вказаного Договору визначено, що за послуги, що надаються Адвокатом, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі, передбаченому актом виконаних робіт, що є невід`ємним додатком до даного Договору.

Відповідно до Акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 10.11.2023 за № 83/2023 гонорар адвоката становить 20000,00 грн /а.с. 42/.

Однак представником цивільного позивача ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 не надано відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому в задоволенні вимог про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн слід відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.) моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Речові докази: милицю підлокітну, передану на зберігання ОСОБА_6 , залишити в його власності.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1