Єдиний унікальний номер судової справи №678/251/24
Номер провадження №1-кс-678-110/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 яке погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000052, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бохни Летичівського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, раніше не судимий, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює трактористом у Фермерському господарстві «Родовіт»,

встановив:

06 березня 2024 року до суду надійшло клопотання, згідно якого ОСОБА_5 в порушення п. 1 "Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України", затвердженого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року, п.п.9, 11, 15 "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, перебуваючи неподалік місцевого стихійного сміттєзвалища, розташованого поруч із с. Городище, Хмельницького району, Хмельницької області, на землі знайшов поліпропіленовий пакет в якому містилися 356 (триста п`ятдесят шість) патронів які є військовими боєприпасами до нарізної стрілецької вогнепальної зброї - 5,45 мм проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У, та ін.) ручного кулемета РКК-74, іншої зброї калібру 5,45х39 мм, з яких: двісті шістдесят три патрони з кулями зі сталевим осердям (дев`яносто патронів виробництва машинобудівний завод ім. Леніна (м. Фрунзе (Бишкек) СРСР), 1983 року випуску; сто дванадцять патронів виробництва Луганського верстатобудівного заводу (СРСР), 1984 року випуску; шістдесят один патрон виробництва Барнаульського верстатобудівного заводу (СРСР), 1982 року випуску); двадцять вісім патронів з кулями підвищеної пробивної здатності, виробництва Луганського верстатобудівного заводу (Луганський патронний завод) (м. Луганськ, Україна), 1992, 2003 років випуску; шістдесят п`ять патронів з трасуючими кулями, виробництва Ульянівського машинобудівного заводу (СРСР), 1981, 1983 1984 років випуску. 2 (два) патрона які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, 7,62х39 мм проміжними патронами з зменшеною швидкістю кулі, виробництва Климівського штампувального заводу, СРСР, 1971 року випуску, до самозарядного карабіну конструкції Сімонова (СКС), автоматів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів конструкції Калашникова (РКК), ручного кулемету конструкції Дегтярьова (РКД), та іншої вогнепальної зброї калібру 7,62х39 мм. які придатні для стрільби.

Тоді ж ОСОБА_5 шляхом привласнення знайденого незаконно придбав перераховані бойові припаси, після чого переніс їх до постійного місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де в подальшому незаконно зберігав їх у металевій шафі (сейф) у вітальній кімнаті до 20 лютого 2024 року.

20 лютого 2024 року в період часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., працівниками ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області під час проведення огляду будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , у металевій шафі (сейфі) виявлено та вилучено раніше зазначені бойові припаси до нарізної стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм та 7,62х39 мм.

З метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості, беручи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу правопорушника та усі наведені вище обставини, які у своїй сукупності можуть об`єктивно вплинути на хід досудового розслідування та його подальший розгляд у суді, слідчий вказує на необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підтримали.

Підозрюваний не заперечує щодо задоволення клопотання.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено у ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1). Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2).

В силу ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення ; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, обмеження прав особи може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2, ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

29 лютого 2024 року у зв`язку з достатністю здобутих доказів під час здійснення досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При обранні запобіжного заходу, судом враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість вчиненого та обґрунтовану, беззаперечну підозру, а також те, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі та його реальне відбування у місцях позбавлення волі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, є наявний обґрунтований ризик того, що підозрюваний вчинятиме тиск, як психологічного так і фізичного характеру, шукаючи будь - які можливі шляхи впливу на свідків у вказаному провадженні спонукаючи до зміни ними показів або відмови від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення.

Суд погоджується з доводами слідчого, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, знаючи про те, що в країні здійснюється протистояння військовій агресії російської федерації, та на території України введено воєнний стан.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце роботи, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику з місця проживання, на обліках нарколога, невролога та психіатра не перебуває. Крім того, доказів наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суду не надано.

Враховуючи викладене, на думку суду, вказані обставини не є підставою для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід не кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. «с» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена за умови застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до Відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження за першим викликом;

2) не відлучатися за межі Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;

4) утриматися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні, крім як у присутності слідчого, прокурора та суду в ході проведення слідчих дій та судового розгляду.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк покладених на підозрюваного обов`язків до 03 травня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити начальнику відділу поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2024 року.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1