Справа №587/2165/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/148/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання захисника ОСОБА_6 про призначення повторної психолого-психіатричної експертизи,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

установила:

Від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про призначення повторної психолого-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи могло вживання препарату «Трастив» вплинути на психічний стан ОСОБА_10 під час його конфлікту з потерпілим? Якщо так то яким чином? Чи могло вплинути вживання препарату «Трастив» спільно з алкогольними напоями на психічний стан ОСОБА_10 та з якими наслідками? Чи знаходився ОСОБА_10 на момент вчинення правопорушення у стані патологічного або фізіологічного афекту внаслідок вживання препарату «Трастив».

Вислухавши суддю-доповідача про зміст заявленого клопотання, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали клопотання, доводи прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 про відсутність підстав для призначення експертизи, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що вказане вище клопотання про призначення експертизи задовленню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно ч. 1 ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно ч. 1 ст. 242 КПК, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права, а згідно ч. 2 цієї статті слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Відповідно розділу VI «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом МЮ України від 08.10.98 № 53/5, об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку). Психологічна експертиза також може бути часткою комплексного експертного дослідження, якщо в органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), виникають питання, вирішення яких потребує синтезування спеціальних знань з різних галузей науки (психолого-психіатрична експертиза, психолого-медико-психіатрична, медико-психологічна та психолого-автотехнічна експертиза). Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей. При проведенні психологічних експертиз використовуються загальновідомі в науковій практиці психологічні методики і такі, що пройшли державну атестацію, та їх авторські модифікації, що відбираються з урахуванням специфіки експертних досліджень і конкретних питань, поставлених перед психологічною експертизою.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч. 2 ст. 509 КПК; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності (ч. 1 і 2 ст. 332 КПК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

У даному кримінальному провадженні проведена комплексна судова психолого-психіатрична експертиза, за результатами якої складений висновок № 113 від 22.06.2020, згідно якої ОСОБА_10 на момент вчинення інкримінованого йому правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в стані фізіологічного афекту не перебував.

Крім того, експерт ОСОБА_11 , у складі якої проведена вказана експертиза, будучи допитаною як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, пояснила, що під час проведення експертизи і на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Інформація про те, що він тривалий час вживав препарат «Трастив» на даний висновок ніяким чином не впливає, оскільки він під час проведення експертизи був безпосередньо опитаний і не виявляв ознак хворобливого стану.

Стаття 6 §3 (d) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає, що «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення». Разом із тим, відповідно практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «вимога справедливого судочинства не накладає на суд обов`язку призначати експертизу або інші слідчі заходи лише тому, що сторона цього вимагає. Коли захист наполягає під час розгляду на допиті свідка або отриманні інших доказів, національний суд вправі вирішувати, чи необхідно або розумно прийняти ці докази для розгляду у суді».

Аналізуючи вказане вище кримінальне процесуальне законодавство, колегія суддів приходить до переконання про відсутність передбачених законом підстав для призначення повторної психолого-психіатричної експертизи, як про це постановлено питання стороною захисту, оскільки не встановлено підстав вважати, що за наслідками проведення експертизи можуть бути встановлені нові або відмінні від первинної експертизи обставини, враховуючи при цьому те, що ефективність реалізації права ініціювати проведення експертизи не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для захисту результату.

Керуючись ст. 242, 405 КПК України,

постановила:

Відмовити захиснику ОСОБА_12 у задоволенні її клопотання про призначення повторної психолого-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4