У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и л а :

до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2024 року.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що її слід залишити без руху виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Відповідно до положень ст. 392 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 393 КПК України апеляційна скарга може бути подана підозрюваним, обвинуваченим, його законним представником чи захисником.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга - це документ, який сприймається і оцінюється судом в цілому, враховуючи наведені в ній вимоги та їх обґрунтування. Від викладених в апеляційній скарзі формулювань, доводів і прохань залежать наслідки апеляційного розгляду. Саме тому до форми і змісту апеляційної скарги пред`являються жорсткі вимоги, недотримання яких призводить до наслідків, передбачених ст. 399 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

З положень ч. 1 ст. 407 КПК України вбачається, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок без змін; змінити вирок; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати вирок і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник, просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, та просить дослідити у судовому засіданні перераховані в апеляційній скарзі матеріали кримінального провадження, посилаючись на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Тобто, заявлені в апеляційній скарзі вимоги суперечать один одному, викликають протиріччя, потребують уточнення, сформульовані без урахування повноважень суду апеляційної інстанції. При цьому, в обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник не навів жодної з обставин, що відповідно до ст. 415 КПК України, є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, посилаючись в апеляційній скарзі на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, апелянт має вказати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення зазначених - ст. 409 КПК України, та для призначення нового розгляду в суді першої інстанції - ст. 415 КПК України, з обґрунтуванням своїх вимог.

Натомість, наведене формулювання поданої апеляційної скарги за змістом ст. 396 КПК України свідчить про правову неузгодженість вимог апеляційної скарги з її обґрунтуванням та позбавляє апеляційний суд можливості визначити межі перегляду у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК та перешкоджає вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

Отже, з урахуванням наведених положень КПК України, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без руху з наданням йому строку для виконання вимог ст. 396 КПК України.

Керуючись ст. ст. 396, 399, 407 КПК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2024 року залишити без руху.

Встановити захиснику строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, 7 днів з дня отримання ним копії ухвали апеляційного суду.

Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати особі, яка її подала.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_4