В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/833/24

Провадження № 1-кп/348/261/24

15 липня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 05 березня 2024 року щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого, одруженого, який має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, який є особою з інвалідністю 3-ї групи з дитинства, який на час вчинення злочину проходив службу у добровільному формуванні Надвірнянської міської ради №1 Івано-Франківської області, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення. Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України, обвинувачений ОСОБА_4 , який проходив службу у добровільному формуванні Надвірнянської міської ради №1 Івано-Франківської області, 04 березня 2024 року, близько 12 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу на користування ділянкою надр та гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою використання у власних потребах, за допомогою заздалегідь приготовлених господарських інструментів, а саме лопати здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші -гравію, з берега річки «Бистриця-Надвірнянська» в адміністративних межах АДРЕСА_1 та подальше завантаження її на причеп до транспортного засобу марки "Мікротрактор", реєстраційний номер НОМЕР_1 АТ, що належать на праві власності ОСОБА_6 який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що набрав на березі річки в с. Фитьків 2-3 тачки піщаної суміші з метою засипати ями на дорозі біля свого будинку та будинку інших сусідів, оскільки там були постійні калюжі та бездоріжжя. що унеможливлює проїзд швидкої, пожежної машин та іншого транспорту. Мети збуту у нього не було. У вчиненому розкаюється,зробив для себе відповідні висновки, обіцяв в подальшому подібного не скоювати. Просить суд суворо його не карати та не призначати покарання, пов`язане із сплатою штрафу та не стягувати з нього судові витрати, оскільки це поставить його сім`ю у дуже скрутне матеріальне становище.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної суміші.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю 3-ї групи з дитинства довічно, те, що він має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у наркологічному кабінеті та у лікаря-психіатра не перебуває, позитивну характеристику за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, правдиво та послідовно розповів про всі відомі йому обставини вчиненого злочину, критично оцінює свою протиправну поведінку.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом враховано, що відповідно до ст. 50 КК України складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, те, що він є особою з інвалідністю 3-ї групи з дитинства, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнання ним вини та відношення до вчиненого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, тому обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2024, необхідно скасувати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який є особою з інвалідністю 3-ї групи з інвалідністю та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацездатну дружину, має єдиний дохід у виді пенсії по інвалідності у розмірі 2900 грн., суд дійшов висновку про можливість повністю звільнити обвинуваченого від оплати процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової екпертизи від 15.03.2024 №СЕ-19/109-24/3195- ФХД в сумі 3786,40 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_4 від оплати процесуальних витрат в розмірі у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 коп.

Арешт на транспортний засіб марки «Мікротрактор», реєстраційний номер НОМЕР_1 АТ, із причепом, в якому наявний насип, схожий на піщано-гравійну суміш, накладений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2024 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі: транспортний засіб марки «Мікротрактор», реєстраційний номер НОМЕР_1 АТ, з причепом, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 повернути власнику ОСОБА_6 ;

піщано-гравійну суміш, яка постановою слідчого СВ Надвірнянського РВП в Івано-Франківській області від 05.03.2024 визнана речовим доказом- конфіскувати в дохід держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1