Справа № 202/1749/24
Провадження № 1-кп/202/1161/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 23.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001312, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курахове Донецької області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодружений, непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 31 Конституції України - кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з?ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Згідно ст. 21 Закону України «Про інформацію» - інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб?єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону.

Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію» - інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» - особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, с невід?ємними і непорушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» - використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб?єктам відносин, пов?язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб?єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Зокрема згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» - поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб?єкта персональних даних. Також відповідно до ч. 2 вказаної статті - поширення персональних даних без згоди суб?єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про захист персональних даних» порушення законодавства про захист персональних даних тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов?язаного з розповсюдженням інформації з обмеженим доступом, за наступних обставин.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що впродовж жовтня 2023 року, у невстановленому з об`єктивних причин місці, використовуючи власну комп`ютерну техніку з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», керуючись єдиним умислом, направленим на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створена та захищена відповідно до чинного законодавства, являючись користувачем форуму «хакерської» спрямованості: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », маючи спеціалізацію в несанкціонованому розповсюдженні, збуті та обміну облікових записів до різноманітних онлайн сервісів та веб-ресурсів, під псевдонімом: «ІНФОРМАЦІЯ_19», є автором публікацій (тем) під назвами: « ОСОБА_7 на ІНФОРМАЦІЯ_18» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 » та «Чекаю логи на гейм запросы запросы Valorant, Epic Games, Steam, Origin, Genshin Impact, Minecraft, Roblox, Чекаю Simple чекер + прокси + ручки Принимаю от 1 лога Свежесть логов до 3-х дней Не беру СНГ логи По всем вопросам обращаться в тг Процент отработки 80 вам, 20 мне Постараюсь выжать максимум с ваших логов.» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у яких розмістив основну інформацію щодо запропонованих ним послуг, зазначив свої контактні відомості, зокрема месенджер «Telegram» ІНФОРМАЦІЯ_4

Реалізуючи свій умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, 08.10.2023 року о 20:21, вступивши у приватне спілкування у месенджері «Telegram», з користувачем під псевдонімом: «?», назва облікового запису ІНФОРМАЦІЯ_5 », ОСОБА_6 , з власного облікового запису під псевдонімом « ІНФОРМАЦІЯ_20 », назва облікового запису ІНФОРМАЦІЯ_4 , надіслав останньому 8 файлів формату «.zip», а саме: 1.zip, ubisoft.zip, Архив ZIP - WinRAR (2) (1).zip, Архив ZIP - WinRAR (2).zip, Архив ZIP - WinRAR (3).zip, Архив ZIP - WinRAR.zip , юбик (1).zip, юбик.zip, об`ємом 126 Мб., в якому знаходились 49 директорій, які містили інформацію з обмеженим доступом, зокрема персональні дані користувачів мережі Інтернет. У перелічених директоріях містяться відомості про систему, перелік встановлених на пристрої додатків, знімки екранів, історія браузерів, форми автозаповнення, «cookie-файли». В директоріях «лог-файлів» наявні переліки логінів та паролів від різноманітних веб-платформ та ресурсів, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_16 . Таким чином, у зазначених файлах відповідно до ст. 31 Конституції України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» міститься інформація з обмеженим доступом, надіславши які, ОСОБА_6 , здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, 08.10.2023 року о 20:20, вступивши у приватне спілкування у месенджері «Telegram», з користувачем під псевдонімом: « ІНФОРМАЦІЯ_21 », назва облікового запису ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_6 , з власного облікового запису під псевдонімом « ІНФОРМАЦІЯ_20 », назва облікового запису ІНФОРМАЦІЯ_4 , надіслав останньому 3 файлів формату «.zip», а саме: 1.zip, Архив ZIP - WinRAR (2).zip, Архив ZIP - WinRAR.zip, об`ємом 95,9 Мб., в якому знаходились 34 директорій, які містили персональні дані користувачів мережі Інтернет. У вказаній директорії містяться збережені логіни та паролі користувачів зокрема від веб-ресурсів таких як ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , окрім цього відомості про систему, перелік встановлених на пристрої додатків, знімки екранів, історія браузерів, форми автозаповнення, «cookie-файли» та інша технічна інформація. Таким чином, у зазначених файлах відповідно до ст. 31 Конституції України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» міститься інформація з обмеженим доступом, надіславши які, ОСОБА_6 , здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361-2 КК України - несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

30.01.2024 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_6 , за участі законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. З урахуванням положень ч. 2 ст. 53 КК України, сторони погоджуються на призначенні покарання за ч. 1 ст. 361-2 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті , викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлена клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_4 та законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 також вважали можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між неповнолітнім підозрюваним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому підозрюваним вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Згідно до ст. 474 ч. 3 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 361-2 КК України - несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361-2 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 469, ст. 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.

Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 361-2 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та відсутністю обставин, що його обтяжують відповідно до ст. 67 КК України.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.01.2024 між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , та неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_6 , за участі законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені 23.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001312 у відношенні ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361-2 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: банківську картку «Монобанк» N? НОМЕР_1 , банківську картку «А-банк» N? НОМЕР_2 ; банківську картку «Приват Банк» N? НОМЕР_3 ; банківську картка «Спорт Банку» N? НОМЕР_4 ; грошові кошти загальною сумою - 61 600 гривень; мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» з IMEI 1: НОМЕР_5 IMEI 2: НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «ВФ ) м НОМЕР_7 у корпусі чорного кольору; жорсткий диск «Samsung» з серійним номером НОМЕР_8 ; системний блок з маркуванням HB-AX950-810. GT103 296), накопичувач ССД чорного кольору, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власнику ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1