Справа № 372/1424/24
Провадження № 1-кс-362/24
ухвала

Іменем України

19 березня 2024 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання дізнавача СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області із клопотанням, яке погоджено прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064 від 15.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

На обґрунтування клопотання дізнавач зазначив, що 15.03.2024 року до сектору дізнання Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що 15.03.2024 року в селі Григорівка, Обухівського району, Київської області, зупинено автомобіль марки «Mercedes» моделі «Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надала для перевірки документів ймовірно підроблене посвідчення водія.

15.03.2024 року під час огляду місця події у період часу з 05 год. 14 хв. по 05 год. 27 хв. у присутності понятих вилучено посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» WAR0071899, який належним чином опечатано та підписано.

Вилучене посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» WAR0071899 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000064 від 15.03.2024 року.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у проведені судової технічної експертизи документів, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Для дослідження експертам необхідно надавати документи без внесення у їх конструкцію будь яких змін.

Таким чином, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» WAR0071899, з метою запобігання можливості його приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити, тобто з метою збереження речового доказу, а тому дізнавач звернувся до суду з даним клопотанням.

Дізнавач СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання без участі дізнавача та прокурора, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, у тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Власник майна у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, заяв чи клопотань до суду не подавала.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СД Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області вилучене посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» WAR0071899 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000064 від 15.03.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним

негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Таким чином, досягнення мети арешту майна, передбаченого ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: забезпечення збереження речових доказів, можливо лише за умови їх належного зберігання в органі досудового розслідування без можливості доступу до нього та використання сторонніми особами.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання вилученого посвідчення водія речовим доказом у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, дізнавачем у повній мірі доведено необхідність накладення арешту, а тому клопотання про накладення арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст. 132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного дізнавачем клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання дізнавача СД Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064 від 15.03.2024 року, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене під час проведеного огляду місця події у період часу з 05 год. 14 хв. по 05 год. 27 хв. 15.03.2024 року, в м. Обухів, Київської області, а саме посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» WAR0071899, з метою збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя : ОСОБА_1